УХВАЛА

08 січня 2020 року
м. Київ
 
Провадження № 13-97зво19
Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 розглянула заяву ОСОБА_2 про перегляд вироку Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2009 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2009 року та постанови Верховного Суду України від 21 квітня 2010 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом і
 
в с т а н о в и л а:
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2009 року ОСОБА_2 засуджено за сукупністю злочинів, передбачених частиною 4 статті 187, частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України (далі – КК), до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2009 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду України від 21 квітня 2010 року відмовлено у витребуванні матеріалів кримінальної справи щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Європейським судом з прав людини (далі – ЄСПЛ) у справі «Мельник проти України» (заява № 28412/10) ухвалено рішення від 21 листопада2019 року, яким констатовано порушення статей 3, 6, 13 Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод 1950 р. (далі – Конвенція) щодо ОСОБА_2 
06 грудня 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд вироку Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2009 року щодо нього у зв`язку із встановленням ЄСПЛ у рішенні «Мельник проти України» від 21 листопада 2019 року порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями у провадженні № 13-97зво19 від 06 грудня 2019 року заяву  ОСОБА_2 призначено судді-доповідачу  ОСОБА_5 .
10 грудня 2019 року суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_5 заявила самовідвід від участі у розгляді заяви ОСОБА_2 , мотивувавши тим, що 11 листопада 2009 року колегією суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва, до складу якої вона входила, постановлено ухвалу про залишення без змін вироку Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2009 року.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року заяву про самовідвід судді Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_5   задоволено. 
Відповідно до розпорядження керівника апарату Верховного Суду від 11 грудня 2019 року № 31/0/30-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» призначено повторний автоматизований розподіл заяви засудженого  ОСОБА_2 про перегляд рішень суду (провадження № 13 – 97зво19).
Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями у провадженні № 13 – 97 зво19 від 11 грудня 2019 року заяву  ОСОБА_2 призначено судді-доповідачу  ОСОБА_1 .
У заяві ОСОБА_2 посилається на те, що встановлені порушення Конвенції, зокрема, використання доказів, отриманих під катуванням заявника, для забезпечення його засудження зробило кримінальне провадження в цілому несправедливим.
Посилаючись на вимоги Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі – Закон № 3477-IV), ОСОБА_2 указує на те, що вказані порушення Конвенції є підставою для застосування щодо нього додаткових заходів індивідуального характеру у виді скасування постановлених щодо нього судових рішень, визнання їх незаконними і винесення нового вироку, яким просить його виправдати.
Ухвалою судді Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2019 року заяву ОСОБА_2 залишено без руху, із зазначенням недоліків заяви, та встановлено строк, необхідний для їх усунення.
На виконання вказаної ухвали, в межах встановленого судовим рішенням строку, ОСОБА_2 повторно надіслав на адресу Суду заяву про перегляд судових рішень в зв`язку із виключними обставинами з обґрунтуванням наведених вимог.
Заявник до заяви також долучив клопотання про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, оскільки її немає у розпорядженні особи, яка подала заяву.
З огляду на те, що заявником усунено недоліки заяви, суддею – доповідачем встановлено, що підстав, які б перешкоджали відкриттю провадження, немає.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 463 - 464 КПК, суддя
у х в а л и л а:
 
Відкрити провадження за заявою  ОСОБА_2 про перегляд вироку Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2009 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2009 року та постанови Верховного Суду України від 21 квітня 2010 року, з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.
Витребувати матеріали кримінальної справи №1 – 305/2009 щодо  ОСОБА_2 із Деснянського районного суду м. Києва.
Витребувати з Міністерства юстиції України автентичний переклад рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» (заява № 28412/10) від 21 листопада 2019 року.
Надіслати учасникам судового провадження копію ухвали про відкриття провадження та заяви про перегляд судових рішень.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Великої Палати Верховного Суду                                           ОСОБА_1