Ухвала
іменем України 
17 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 296/2281/15-к
провадження № 51-809 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати  Касаційного кримінально суду      у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року,
встановив:
За вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2019 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2           статті 289 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 19 лютого 2013 року ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці без конфіскації майна.
Відповідно до частини 5 статті 72 КК (в редакції Закону № 2046-V від 18 травня          2017 року) ОСОБА_4 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 08 лютого 2019 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2019 року змінено. На підставі статті 66 КК визнано обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 – добровільне відшкодування завданого збитку.
На підставі частини 5 статті 72 КК ОСОБА_4 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 05 лютого 2015 року по 11 лютого 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаною ухвалою апеляційного суду. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. 
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Зокрема, захисник, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначає їх зміст та вплив на незаконність судових рішень, з урахуванням вимог статті 412 КПК.
Тобто у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, допущено судом апеляційної інстанції при його постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
До того ж, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Натомість захисник у касаційній скарзі просить змінити ухвалу апеляційного суду шляхом застосування до засудженого положень статті 69 КК, змінивши при цьому остаточне покарання, однак не конкретизує який саме вид та розмір покарання, на її думку, необхідно призначити її підзахисному.
 
При цьому всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК захисник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає вона брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху. 
 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд        
 
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

            Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                        ОСОБА_3