П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 р.	 	м. Одеса Справа № 648/898/19	
Категорія: 113070100                                                                                            Головуючий в 1 інстанції: Сокирко Л. М.  
                                                                                                                               Час і місце ухвалення: смт. Білозерка     

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              – Градовського Ю. М. 
                                  –  Ступакової І. Г.                      
             при секретарі –  Рощіній К. С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Білозерського районного суду Херсонської області  від 11 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2-го взводу І роти 4 батальйону УПП у Миколаївській області Білоконь Миколи Миколайовича, 3-тя особа: Управління патрульної поліції м. Миколаєва про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14 березня 2019 року,
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 2-го взводу І роти 4 батальйону УПП у Миколаївській області Білоконь Миколи Миколайовича, 3-тя особа: Управління патрульної поліції м. Миколаєва в якому просив скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14 березня 2019 року.
Позовна заява мотивована тим, що зазначена постанова винесена незаконно, так як в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 122 ч. 1 КУпАП, а тому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення (серія НК 470; 143404) від 14 березня 2019 року.
Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 11 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 2 в. 1 р. 4 б. УПП у Миколаївській області Білоконя Миколи Миколайовича, третя особа: Управління патрульної поліції м. Миколаїв про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14 березня 2019 року – задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що  дійсно на нагрудний відеореєстратор не було зафіксовано факт порушення вимог забороненого дорожнього знаку, проте місцезнаходження транспортного засобу безпосередньо на це вказує, оскільки не порушуючи вимог знаку 3.3 по пр. Центральному 265 в даному місці опинитися неможливо.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.  
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 об 11 годині 20 хвилин 14 березня 2019 року, керуючи транспортним засобом МАЗ-533603 номерний знак НОМЕР_1 з причепом (номерний знак НОМЕР_2 ) та, рухаючись по Херсонському шосе у м. Миколаїв, був зупинений інспектором поліції за порушення вимог дорожнього знаку « 3.3» (рух вантажних автомобілів заборонено).
Відповідно до постанови інспектора 2 в. 1 р. 4 б УПП у Миколаївській області Білоконя М.М., 14 березня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог дорожнього знаку « 3.3» - рух вантажних автомобілів заборонено, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 грн.
Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтею 246 КУпАП  передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).
Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п. 8.1  Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Згідно  Правил дорожнього руху  знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.
Не поширюється дія знаку: на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення; на вантажні автомобілі, які мають похилу білу смугу на зовнішній бічній поверхні або перевозять групи людей.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч.1  ст.122 КУпАП  перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. 
З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало порушення вимог дорожнього знаку « 3.3» - рух вантажних автомобілів заборонено, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У п.24  Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті"  зазначено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.
Крім того, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних доказів не дотримання позивачем вимог дорожніх знаків 3.3
Додані до апеляційної скарги фото не свідчать про порушення позивачем вимог дорожніх знаків 3.3. Так, дані фото підтверджують виключно наявність дорожніх знаків на певній частині дороги та факт зупинки автомобіля позивача без жодної прив`язки (географічної чи адміністративно-територіальної) місця розташування вказаного знаку до місця зупинки позивача. Також, такі фото не містять інформації про те, хто та яким чином здійснював фотофіксацію, з них не простежується факт руху позивача без дотримання вимог дорожнього знаку 3.3.
Водночас,  постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як доказ вчинення ним правопорушення колегія суддів не бере до уваги, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
В даному випадку, візуальне спостереження за дотриманням  правил дорожнього руху  працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відсутність доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає у порушенні Правил дорожнього руху, саме по собі є підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому судом апеляційної інстанції оцінка процедури притягнення позивача до відповідальності не надається.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, приймаючи до уваги, що наявні у справі докази унеможливлюють беззаперечно встановити факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, матеріали справи не містять достатніх доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що спірна постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті  315  та статті  316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 313,315, 316, 321, 322, 325, 328  КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Білозерського районного суду Херсонської області  від 11 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.  
                                                             Повний текст постанови складено та підписано 03 березня  2020 року . 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       Ю. М. Градовський 

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова