ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 р. 	Справа № 520/11260/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Сіренко О.І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків по справі № 520/11260/19
за позовом             ОСОБА_1  
до            Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії          ,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати незаконним та скасувати рішення засідання комісії з призначення та виплати пенсій при Ізюмському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області №55 від 17 травня 2019 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, зарахувавши період роботи з 08.06.1992 по 15.08.1996 у Шахтоуправлінні ім.газети Правда п\в Донецьквугілля до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Рішенням  Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Відповідно до ст.ст. 308, 311 КАС України справа розглядається в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23.04.2019 року ОСОБА_1 , звернувся до Ізюмського об`єднаного управлінні Пенсійного фонду України Харківської області (правонаступником якого є Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу період з роботи з 08.06.1992 по 15.08.1996. Разом з заявою позивачем надані копії трудової книжки, дипломів, військового квитка.
Рішенням Ізюмського об`єднаного управлінні Пенсійного фонду України Харківської області N55 від 17 травня 2019 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 17)
Обґрунтовуючи вказане рішення відповідачем зазначено, що загальний стаж позивача складає 26 років 5 місяців 13 днів. Період роботи з 08.06.1992 по 15.08.1996 у Шахтоуправлінні ім.газети Правда п\в Донецьквугілля немає підстав зарахувати до пільгового стажу за списком № 1 у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про повний робочий день на підземних роботах та відсутності атестації робочих місць. 
Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на підтвердження власної правової позиції не навів жодних належних доказів та обґрунтувань щодо неможливості надати органу Пенсійного фонду документи, необхідні для підтвердження наявності у нього пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Зазначені положення ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджуються з положеннями, викладеними у п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Так, відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. 
З аналізу зазначених норм, суд зазначає, що, на пільгових умовах особи мають право на пенсію за віком за одночасного дотримання таких умов: 
- працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України; 
- за результатами атестації робочих місць на відповідному підприємстві;
- після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.
Так, абз. 24 п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та абз. 24 п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим і п`ятнадцятим - двадцять третім п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік.
У разі призначення пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для зарахування стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, після 21 серпня 1992 року має бути підтверджене виключно результатами атестації. 
Пільговий стаж - це період трудової діяльності в шкідливих, небезпечних або специфічних умовах упродовж повного робочого дня. Перелік виробництв, робіт, професій, посад і показників, за якими період трудової діяльності може бути віднесений до пільгового стажу, затверджено постановами Кабінету Міністрів України.
Порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, визначений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за N 1451/11731(далі за текстом - Порядок).
Згідно з п. 3 Порядку, під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи.
Пункт 10 Порядку передбачає, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.
Відповідно до п. 7-6) Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Колегією суддів встановлено, що відповідач Рішенням N55 від 17 травня 2019 року відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про повний робочий день на підземних роботах та відсутності атестації робочих місць (а.с. 17). 
Суд зазначає, що основним документом, що підтверджує, де, ким і протягом якого часу працювала особа, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці немає відомостей, що підтверджують право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списком № 1, такі довідки є необхідними, оскільки в трудових книжках не зазначається, у яких умовах працювали особи і чи були вони зайняті певними роботами або на певних виробництвах без простоїв. Крім пільгової довідки, є обґрунтованим вимога про подання копії наказу підприємства про результати атестації робочих місць з додатком, у якому зазначено перелік робочих місць та право відповідних працівників на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Комплексний аналіз норм чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону № 1788 є не лише встановлення періоду перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також і документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці протягом повного робочого дня.
Відповідно до запису № 19 у трудовій книжці позивача судом встановлено, що вона містить інформацію про те, що позивач прийнятий горноробочим 3 розряду підз. з повним робочим днем, в той час як цей запис не містить посилання на наказ/накази, видані за результатами атестації робочих місць. Довідок, які б підтверджували повну зайнятість позивача на роботі, яка діє право на пільгове пенсійне забезпечення, позивачем до заяви про призначення пенсії в орган ПФУ не подано.
В той же час запис про працевлаштування з повним робочим днем не свідчить про відсутність простоїв.
Отже, висновок відповідача, викладений у спірному рішенні про відсутність підтверджуючих документів про повний робочий день на підземних роботах та відсутності атестації робочих місць, є обґрунтованим.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на рішення Європейського суду з прав людини, оскільки вони стосуються висновку вказаного Суду про те, що державні органи не вправі ігнорувати документи, видані окупаційною владою за відсутності у особи можливості отримати будь-які інші докази на обґрунтування наявного у неї права на соціальний захист.
Щодо доводів апеляційної скарги, що він не надав до відповідача уточнюючі довідки з інформацією, необхідною для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема, щодо проведення атестації робочих місць, відсутності простоїв, у зв`язку з неможливістю виїхати на територію, не підконтрольну органам державної влади України, колегія суддів зазначає наступне 
Вказане посилання не є таким, що доводить протиправність прийняття відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на таке.
Як вбачається зі змісту позову, позивач не вчиняв дій, направлених на отримання необхідних документів та території, не підконтрольній органам державної влади України, зазначивши, що він не має змоги виїхати на таку територію. Будь-якого обґрунтування неможливості зробити це з об`єктивних причин позивачем ані до суду, ані до органу Пенсійного фонду України не надавалося.
У зв`язку з цим суд зазначає, що чинне законодавство України передбачає можливість перетину лінії зіткнення, та така можливість фактично існує.
Отже, з урахуванням відсутності у відповідача даних персоніфікованого обліку за спірний період 1992-1996 та відсутності можливості направити запити на адресу колишнього роботодавця позивача або архівних установ, розташованих на території Донецької області, тимчасово не підконтрольній органам державної влади України, позивач мав вчинити дії на отримання необхідних для призначення пенсії документів або зазначити обґрунтовані причини неможливості вчинення таких дій.
Крім того, суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості підтвердження стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637, зокрема, із залученням свідків.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що судом не встановлено протиправності спірного рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 через незарахування періоду роботи з 08.06.1992 по 15.08.1996 у Шахтоуправлінні ім.газети Правда п\в Донецьквугілля до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року по справі № 520/11260/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.  
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 по справі № 520/11260/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	В.А. Калиновський 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.О. Кононенко    О.І. Сіренко