ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3333/20 Справа № 175/1741/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Каратаєвою Л.О.
 
за участю секретаря судового засідання – Пивоварової А.О.

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа : Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради про визнання фізичної особи недієздатної,-
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У травні 2018 році ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернулася у суд з заявою про визнання фізичної особи недієздатною , а саме , що ОСОБА_4 з 2009 року страждає психічним розладом, у зв”язку з чим не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 
       Посилаючись на викладені обставини, просила визнати ОСОБА_3 недієздатною з 2009 року та призначити її опікуном.
       Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа : орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради про визнання фізичної особи недієздатною — задоволено.
       Визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною з 2009 року.
       Встановлено опіку на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначено опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів .
       Зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не вжив заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і залучення всіх заінтересованих осіб до участі у справі з метою перевірки питання, чи не пов`язано визнання особи недієздатною з подальшим вирішенням спору про право та уникнення виконання зобов`язань з повернення боргу . 
       17 лютого 2020 року ОСОБА_3  подала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу ОСОБА_5  залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року — без змін.   
       Відзив мотивований тим, що незалучення ОСОБА_5 до участі у справі про встановлення особи недієздатною є правомірним. Докази на які посилається апелянт є доказами, що набуті ним з порушенням доступу до інформації.
       Крім цього зазначає,що між сторонами на даний час не має спору про право, оскільки заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01. 06. 2018 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором позики. 
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є рідною бабусею ОСОБА_3 по лінії матері.
       Відповідно до висновку судово — психіатричного експерта КП “Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня” Дніпропетровської обласної ради № 129 від 08 жовтня 2019 року ОСОБА_4 з 2009 року виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку складного генезу ( гіпертонічна хвороба, церебросклероз, наслідок перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу) за своїм психічним станом з 2009 року не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними. 
       Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заява є обгрунтованою, а обставини, необхідні для визнання ОСОБА_4 недієздатної з 2009 року є доведеними та підтверджуються висновком експерта № 129 від 08 жовтня 2019 року. 
       Така позиція суду першої інстанції є помилковою з наступних підстав.
       Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
       Заява про визнання фізичної особи недієздатною розглядається у порядку окремого провадження.
       Згідно із статтею 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність набувати своїми діями для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
       Відповідно до положень частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
       Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину (частина друга статті 41 ЦК України).
       Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).
       Таким чином, недієздатна фізична особа не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, внаслідок чого не здатна набувати своїми діями цивільних прав, створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
       Предметом судової діяльності у цьому випадку є безпосереднє визначення наявності підстав для встановлення такого правового стану фізичної особи, як недієздатність. За рішенням суду фізична особа визнається недієздатною повністю, а не відносно конкретного правочину, вчиненого нею.
       Згідно із статтею 40 ЦК України, якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною.
       Тобто, законодавець передбачив можливість вирішення питання про недієздатність особи й у випадку залежності від часу виникнення недієздатності правових наслідків за договором.
       Разом з тим, ОСОБА_3 , звертаючись до суду із заявою про визнання недієздатною ОСОБА_4 , не повідомила суд першої інстанції про існування спору із ОСОБА_5 та не зазначила дійсну мету вказаного звернення до суду. 
       Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року в порядку окремого провадження особа визнана недієздатною, який пов”язаний з подальшим вирішенням спору про право цивільне ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а тому воно порушує права та інтереси ОСОБА_5 , і заява ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки між сторонами існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження. 
       Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз”яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
       Так, із матеріалів справи вбачається, що 15 жовтня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір позики на суму 184 000,00 евро та 690 000 доларів США ( а. с. 60-63).
       В забезпечення виконання вказаного договору позики 20 березня 2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Черниш Є.В., за реєстровим №346.
Відповідно до умов цього договору було накладено іпотечне обтяження на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 398.1 кв.м., житловою площею 79.6 кв.м., та земельну ділянку кадастровий номер 1221486200:01:058:0057, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0.2352 га.
Зобов`язання за вказаними договорами на теперішній час не виконані та є предметом розгляду в ряді судових справ. 

Так, у серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору позики від 19 вересня 2019 року, за реєстром№ 786 та додаткових угод до нього №1 від 25 лютого 2015 року та №2 від 02 жовтня 2015 року. 
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання позики з додатковими угодами недійсними, зобов”язання вчинити певні дії — відмовлено. 
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2017 року вказане рішення - залишено без змін. 
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання іпотечних договорів недійсними — відмовлено.
Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_4 залишена без задоволення, а рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року — залишено без змін.
Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за договором позики — задоволено.
Вказане рішення оскаржено ОСОБА_6 та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2019 року повернуто апеляційну скаргу, як передчасно подану. 
У лютому 2020 року ОСОБА_3 в інтересах недієздатної ОСОБА_4 звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_5 , треті особи — приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Черниш Є.В., Кравченко О.В., Завгородній В.А., про визнання недійсними договорів позики та додаткових угод, договору іпотеки , договору про переведення боргу. Предметом спору є будинок та земельна ділянка, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . 
Ухвалою цього ж суду від 17 лютого 2020 року цивільна справа за вказаним позовом передана на розгляд за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. 
Наведені обставини свідчать про наявність між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спору про право. Такий спір стосується також прав ОСОБА_5 та має розглядатися у порядку позовного провадження. 
Таку позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №483/1102/13-ц, відповідно до якої, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. 
       Колегія суддів звертає увагу, що скасування судового рішення та залишення заяви без розгляду не позбавляє ОСОБА_4 або її представника права ставити питання щодо визнання будь — яких правочинів недійсними з підстав , що ОСОБА_4 в момент підписання угод не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Крім цього, остання не позбавлена права посилатися на ці обставини при пред”явлені позовів до неї. 
       З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про залишення заяви без розгляду і роз”яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
       На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 294, ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
                                       П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5  — ОСОБА_2   — задовольнити частково.
       Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року  — скасувати.
        Заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа : Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради про визнання фізичної особи недієздатної — залишити без розгляду .
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
       Судді: