ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/1894/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Принцевської Н.М.;
суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;
Представники сторін:
Від АТ “АК “Нафтогаз України” в особі Філії “Центр метрології та газорозподільних систем” ПАТ “НАК “Нафтогаз України” - Родіна Т.М., довіреність  №14-351,  від 02.05.19;  
Від АТ „Одесагаз” -  Ельчібекян І.М., довіреність  № 19,  від 08.01.20. 

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” в особі Філії “Центр метрології та газорозподільних систем” Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”
на рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019
по справі №916/1894/19
за позовом Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” в особі Філії “Центр метрології та газорозподільних систем” Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”
до Акціонерного товариства “Одесагаз”
про стягнення заборгованості за Договором оренди газопроводів та споруд на них від 30.04.2004 № 14/0001/04 в розмірі 398 191,64 грн., з якої 324 259,90 грн. сума основного боргу, 21 933,13 грн. - сума інфляційного збільшення,  6 052,54 грн. - 3 % річних, 45 946,07 грн. - пеня. 
(суддя першої інстанції: Шаратов Ю.А., дата та місце ухвалення рішення: 17.10.2019, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, вул. проспект Шевченка, 29)

В липні 2019 року Акціонерне товариство ”Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України” в особі Філії „Центр метрології та газорозподільних систем” Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України” (далі – АТ «НАК «Нафтогаз України» в особі філії „Центр метрології та газорозподільних систем”)  звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства „Одесагаз” (далі – АТ «Одесагаз») про стягнення заборгованості за Договором оренди газопроводів та споруд на них від 30.04.2004 №14/0001/04 в розмірі 398 191,64 грн., з якої 324 259,90 грн. сума основного боргу, 21933,13 грн. - сума інфляційного збільшення,  6 052,54 грн. - 3 % річних, 45 946,07 грн. - пеня. 
Позовні вимоги, із посиланням на п.1 ч.2 ст. 11, ч.1 ст. 509, ст.ст. 525, 526, 629, ч.1 ст. 612, ч.2 ст. 625, ч.ч 1,5 ст. 762 Цивільного кодексу України, ст. 193, ч.3 ст. 285 Господарського кодексу України, обґрунтовані порушенням  АТ „Одесагаз” умов Договору оренди газопроводів та споруд на них від 30.04.2004 №14/0001/04 щодо здійснення оплати за користування орендованим майном. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 в задоволені позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції визнав необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за Договором оренди газопроводів та споруд на них від 30.04.2004 № 14/0001/04 в розмірі 398 191,64 грн., з яких: 324 259,90 грн. - сума основного боргу, 21 933,13 грн. - сума інфляційного збільшення,  6 052,54 грн. - 3 % річних, 45 946,07 грн. - пеня. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ „НАК „Нафтогаз України” в особі філії „Центр метрології та газорозподільних систем” звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ „НАК „Нафтогаз України” в особі філії „Центр метрології та газорозподільних систем” задовольнити.
Позивач вважає рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що наступні пролонгації чинності Договору відбуваються на один рік, а не 360 днів, як це визначено у п.10.1 Договору.  В підтвердження своєї думки позивач наводить графік пролонгації Договору і вважає, що його термін у 2018 році закінчився 07.03.2018 року.  Також апелянт вважає, що суд не міг посилатися на листи від 14.12.2017  №21/17-324,  від 02.04.2018  №21/17/-70 та від 04.05.2018  №85/1, як на підставу припинення дії договору.
Крім того, апелянт зазначив, що посилання суду першої інстанції на листи відповідача, наявні в матеріалах справи є безпідставні, оскільки відповідач не реалізував належним чином своє право на припинення договору оренди.
На думку заявника апеляційної скарги судом першої інстанції при ухваленні рішення були зроблені висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи, ґрунтуються на недоведених аргументах відповідача та припущення суду першої інстанції, а рішення ухвалено з порушенням матеріальних та процесуальних норм права. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 відкрито апеляційне провадження по справі № 916/1894/19  за апеляційною скаргою АТ „НАК „Нафтогаз України” в особі Філії „Центр метрології та газорозподільних систем” на рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019, встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу та інших заяв та клопотань протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Відповідач, скориставшись своїм правом згідно ч.1 ст.263 Господарського процесуального кодексу України, 06.12.2019 надав через канцелярію Південно-західного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу позивача на рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 по справі №916/1894/19.
У своєму відзиві відповідач погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним, обґрунтованим, прийнятим на підставі повного та об`єктивного розгляду матеріалів справи, наданих сторонами доказів та пояснень, а отже таким, що не потребує скасування або зміни.
На думку відповідача, доводи, викладені позивачем в апеляційній сказі, є непереконливими, такими, що грунтуються на довільній та суб`єктивній інтерпретації норм матеріального права і спростовуються наявними доказами та матеріалами справи.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.12.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України” в особі Філії „Центр метрології та газорозподільних систем” на рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 по даній справі призначено до розгляду на 20.01.2020.
Разом з тим,    23.12.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від АТ “НАК “Нафтогаз України” в особі Філії “Центр метрології та газорозподільних систем” про участь в судовому засіданні, яке призначене на 20.01.2020, в режимі відеоконференції.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2019 задоволено клопотання АТ „НАК „Нафтогаз України” в особі Філії „Центр метрології та газорозподільних систем” про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
09.01.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду від АТ „НАК „Нафтогаз України” в особі Філії „Центр метрології та газорозподільних систем” надійшла відповідь на відзив АТ „Одесагаз”.
На думку позивача, посилання АТ „Одесагаз” на норми Закону України „Про ринок природного газу” від 09.04.2015 та постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 №2494 є безпідставними через те, що предметом позовних вимог не є питання відповідності укладеного у 2004 році Договору №14/0001/04 від 30.04.2004 (далі – Договір) законодавству та підзаконним нормативно-правовим актам 2015 року. Предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за договором, суми інфляційних витрат та 3% річних.
У своїй відповіді на відзив, позивач також не погоджується з твердженням відповідача про відсутність необхідності повернення орендованого майна шляхом підписання Актів прийому-передачі орендованого майна, оскільки, на думку АТ „НАК „Нафтогаз України” в особі Філії „Центр метрології та газорозподільних систем”, таке твердження суперечить вимогам, встановленим п. 2.4., 5.7. Договору та ст.785 Цивільного кодексу України.
Отже, у своїй відповіді на відзив позивач вважає аргументи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, необґрунтованими та такими, що не містять доказів чи посилань на норми права якими б спростовувались вимоги позову про стягнення боргу, пені, 3% річних та інфляційних виплат та апеляційної скарги.  
В судовому засіданні в режимі відеоконференції 20.01.2020 представники сторін підтримали доводи та вимоги, викладені ними письмово, колегією суддів оголошено перерву у судовому засіданні до 11.02.2020 о 12-30 год.
Крім того, в судовому засіданні 20.01.2020 представник позивача усно заявив клопотання про провдення наступного судового засідання по даній справі в режимі відеоконференції.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 оголошено перерву в судовому засіданні по справі №916/1894/19 до 11.02.2020 року до 12:30 год., задоволено клопотання АТ “НАК “Нафтогаз України” в особі Філії “Центр метрології та газорозподільних систем” про проведення судового засідання   в режимі відеоконференції.
23.01.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду від АТ “НАК “Нафтогаз України” в особі Філії “Центр метрології та газорозподільних систем” надійшло клопотання про залучення додаткових доказів, в якому заявник просить долучити до матеріалів справи бухгалтерську відомість в розрізі договору з Акціонерним товариством „Одесагаз” щодо нарахування та сплати орендної плати за Договором №14/0001/04.
Судова колегія відмовляє в задоволенні клопотання про доручення додаткових доказів, у зв`язку з ненаданням позивачем доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. 
Крім того, 27.01.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення від АТ “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” в особі Філії “Центр метрології та газорозподільних систем” та АТ „Одесагаз”.
У своїх поясненнях відповідач просив суд апеляційної інстанції додати до матеріалів справи лист позивача №50/05-381 від 24.04.2018 з метою повного та об`єктивного розгляду справи і усунення протиріч у обчисленні строків дії договору, у зв`язку з тим, що питання порядку та обчислювання строків та таблиця наведені лише у апеляційній скарзі і не надавалися при розгляді справи у суді першої інстанції.
Судова колегія відмовляє в задоволенні зазначеного клопотання на підставі ч.3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з недоведеністю відповідачем неможливості подання цих доказів до суду першої інстанції.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції 11.02.2020 представники сторін підтримали доводи та вимоги, викладені ними письмово. Представник позивача просив задовольнити    апеляційну скаргу в повному обсязі та скасувати рішення місцевого господарського суду. Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, наполягав на залишенні рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи 30.04.2004 між Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України” та АТ „Одесагаз” укладено Договір оренди газопроводів та споруд на них від 30.04.2004 №14/0001/04. (а.с.19-27)
Відповідно до п. 1.1 Договору від 30.04.2004 орендодавець (Позивач) передає, а орендар (Відповідач) приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, вартість якого визначена згідно із актом про оцінку вартості основних засобів і становить 2  515    894,80 грн. у такому складі: газопровід високого тиску до Центральної котельні в м. Котовську загальною довжиною 4,2 км, станція катодного захисту 2 шт.     
Орендоване майно передано відповідачу за Актом прийому-передачі від 30.04.2004 (Додаток до Договору від 30.04.2004). (а.с. 27).
Пунктом 10.1 Договору від 30.04.2004 передбачено, що його укладено строком на 360 днів, та встановлено його дію з 01.05.2004 по 01.05.2005 включно. 
Згідно з пунктом 10.5 Договору від 30.04.2004 у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії цього договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були ним передбачені.
АТ „Одесагаз” листом від 14.12.2017 №21/17-324 на адресу Філії „Центр метрології та газорозподільних систем” ПАТ „НАК „Нафтогаз України”      із посиланням на частину першу статті 37 Закону України    ”Про ринок природного газу”    від 09.04.2015 №329-VIII, пункти 1, 2 глави 1 Розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, просило вважати розірваним Договір від 30.04.2004 на підставі пункту 10.5 договору з 01.05.2018 та пропонувало укласти договір, передбачений Кодексом ГРМ. (а.с. 118).
У відповідь на вказане звернення Філія „Центр метрології та газорозподільних систем” ПАТ „НАК «Нафтогаз України” листом від 12.02.2018 №50/05-138 повідомила відповідача про те, що Договором від 30.04.2004    не надано права АТ „Одесагаз” в односторонньому порядку в будь-який час визнавати цей правочин розірваним та така відмова не призводить до автоматичного його припинення, правові підстави для визнання цього правочину розірваним відсутні. (а.с. 166).
02.04.2018 АТ „Одесагаз” звернулось з листом №21/17-70 до Філії „Центр метрології та газорозподільних систем” ПАТ „НАК „Нафтогаз України” про припинення дії договору, в якому з посиланням на п.10.5 Договору від 30.04.2004 та п.2 глави 1 Розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, просило розірвати Договір від 30.04.2004 та вважати його розірваним з 01.05.2018. (а.с. 120).
У відповідь на вказане звернення Філія „Центр метрології та газорозподільних систем” ПАТ „НАК „Нафтогаз України” листом від 24.04.2018 № 50/05-381 повідомила Відповідача про незмінність своєї позиції щодо неможливості АТ „Одесагаз” в односторонньому порядку в будь-який час визнавати договір оренди розірваним. При цьому у своєї відповіді було зазначено, що дострокове розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається з посиланням на ст. 651 ЦК України та ст. 188 ГК України.
АТ „Одесагаз” звернулось з листом від 04.05.2018 № 85/1 до Філії „Центр метрології та газорозподільних систем” ПАТ „НАК „Нафтогаз України”, у якому повідомило позивача, що відповідно до пункту 10.5 договору, керуючись частиною другою статті 291 Господарського кодексу України вважає за необхідне припинити дію Договору    від 30.04.2004 № 14/0001/04, у зв`язку з чим на підставі пункту 2.4 договору направляє два примірника акту приймання-передачі майна, один з яких просило повернути. (а.с. 122). 
          На переконання позивача договір, укладений між сторонами, не припинив свою дію, а орендар протягом грудня 2017 – лютого 2019 належним чином не виконав свої зобов`язання щодо оплати, у зв`язку з АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідними позовними вимогами.
Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Як передбачено ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Як передбачено з ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами."
Згідно з ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України, ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.
Як зазначалося раніше, 30.04.2004 між Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України” та АТ „Одесагаз” укладено Договір оренди газопроводів та споруд на них від 30.04.2004 №14/0001/04.
Пунктом 10.1 Договору від 30.04.2004 передбачено, що його укладено строком на 360 днів, та встановлено його дію з 01.05.2004 по 01.05.2005 включно. 
Таким чином, договірні відносини щодо оренди майна на підставі договору оренди газопроводів та споруд на них існували, з врахуванням автоматичної пролонгації, у чітко визначений період, а саме:
-          з 01.05.2004 по 01.05.2005 - термін дії договору оренди відповідно до п.10.1;
-          з 02.05.2005 по 27.04.2006 - автоматична пролонгація на 360 днів;
-          з 28.04.2006 по 23.04.2007 - автоматична пролонгація на 360 днів;
-          з 24.04.2007 по 18.04.2008 - автоматична пролонгація на 360 днів;
-          з 19.04.2008 по 14.04.2009 - автоматична пролонгація на 360 днів;
-          з 15.04.2009 по 10.04.2010 - автоматична пролонгація на 360 днів;
-          з 11.04.2010 по 06.04.2011 - автоматична пролонгація на 360 днів;
-          з 07.04.2011 по 01.04.2012 - автоматична пролонгація на 360 днів;
-          з 02.04.2012 по 28.03.2013 - автоматична пролонгація на 360 днів;
-          з 29.03.2013 по 24.03.2014 - автоматична пролонгація на 360 днів;
-          з 25.03.2014 по 20.03.2015 - автоматична пролонгація на 360 днів;
-          з 21.03.2015 по 15.03.2016 - автоматична пролонгація на 360 днів;
-          з 16.03.2016 по 11.03.2017 - автоматична пролонгація на 360 днів;
-          з 12.03.2017 по 07.03.2018 - автоматична пролонгація на 360 днів;
Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією АТ „Одесагаз”, що за своєю суттю строк, встановлений у п. 10.5 договору є правоприпиняючий, тобто є строком з перебігом якого сторони договору пов`язують припинення певних правовідносин або окремих прав та обов`язків.  Таким чином, лише після закінчення часу встановленого п. 10.5 договору сторони втрачають право на припинення дії договору без погодження іншої сторони.  
З огляду на умови п.10.1, строк дії договору оренди від 30.04.2004, укладений сторонами по справі, закінчився 07.03.2018.
Як зазначалося раніше, 02.04.2018 АТ „Одесагаз” звернулось з листом №21/17-70 про припинення дії договору, в якому з посиланням на п.10.5 Договору від 30.04.2004 просило розірвати договір оренди та вважати його розірваним з 01.05.2018. (а.с. 120)
Судовою колегією не приймаються до уваги доводи апелянта стосовно того, що вказаний лист стосується саме питання розірвання договору, а не припинення його дії, а відповідачем не реалізовано належним чином своє право на припинення договору оренди.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що лист відповідача від 02.04.2018, надісланий на адресу позивача, має назву «щодо припинення дії договору»,  відповідач у вказаному листі посилається на п.10.5 укладеного договору, яким передбачено право сторін припинити дію договору шляхом відповідної заяви, що і було зроблено АТ «Одесагаз», а відтак саме лише зазначення в останньому абзаці листа про розірвання договору є помилкою та не змінює суті заяви, яка стосувалася саме небажання сторони пролонгації договору оренди. При цьому, судова колегія зауважує, що з огляду на закінчення строку дії договору 07.03.2018 питання щодо розірвання договору взагалі не могло вирішуватися. 
З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що відповідачем вчасно виконано умови пункту 10.5 Договору щодо повідомлення позивача про припинення його дії. А відтак, Договір оренди, укладений між сторонами по справі не був продовжений з 08.03.2018 на той самий термін та на тих самих умовах.
Враховуючи вищевикладене, доводи апелянта стосовно того, що лист АТ «Одесагаз» від 02.04.2018 не може бути підставою для припинення договору оренди судовою колегією не приймаються до уваги.
Крім того, колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянта стосовно того, що відповідачем не вчинено  фактичної передачі орендованого майна та не припинено використання майна у господарській діяльності, з огляду на наступне.
Згідно з п. 2.4., п. 2.5. Договору, у разі припинення дії договору майно повертається орендарем орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку, встановленому Договором при передачі майна орендарю.  Майно вважається повернутим позивачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі майна. Обов`язок зі складання акта приймання-передачі майна покладається на  сторону, яка передає майно іншій стороні
У листі від від 04.05.2018 № 85/1 відповідач зазначив, що з метою недопущення порушення прав НАК "Нафтогаз України", як власника складових єдиної газотранспортної системи України, визначених предметом договору оренди, направлено по два оригінальних примірника актів приймання-передачі майна до договору оренди для вивчення, підписання, скріплення печаткою та повернення по одному примірнику актів до договору оренди на адресу АТ «Одесагаз».
Позивачем не заперечується факт направлення на його адресу акту приймання-передачі орендованого майна, проте вважає, що таке повернення майна за договором повинно відбуватися за певної підготовки з врахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання.
Судова колегія вважає, що не підписання позивачем акта приймання-передачі орендованого майна не свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку щодо повернення орендованого майна за актом приймання-передачі та не спростовує факту припинення орендних правовідносин.
За таких обставин, враховуючи припинення договору оренди, позовні вимоги про стягнення орендної плати за період з 01.05.2018 по 29.02.2019 у сумі 296  377,31 грн. задоволенню не підлягають.
Щодо стягнення заборгованості з орендної плати за період з 01.01.2018 по 31.01.2018 в сумі 27882,59 грн., судова колегія зазначає наступне. 
Згідно з п. 3.1 укладеного між сторонами договору орендна плата визначається на підставі Розрахунку орендної плати та Протоколу узгодженої орендної плати, які є невід`ємною частиною цього договору і становить без ПДВ на місяць оренди 4193,16 грн.(без ПДВ). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Відповідно до п.3.2 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за цей же місяць. Орендна плата перераховується на поточний рахунок орендодавця протягом 12 днів з дня одержання від орендодавця рахунку. (п.3.3 Договору)
Судова колегія зазначає, що матеріали справи не містять і позивачем не надано доказів направлення та отримання відповідачем відповідного рахунку за січень 2018 року. При цьому, судом враховується, що сторонами під час укладення договору було визначено без зауважень та заперечень порядок оплати саме на підставі виставленого позивачем рахунку протягом 12 днів з дня його одержання відповідачем.
За таких обставин, враховуючи відсутність доказів направлення та отримання відповідачем рахунку, судова колегія вважає, що прострочення виконання зобов`язання з оплати орендної плати за січень 2018 року відповідача не настало. 
З огляду на зазначене, судова колегія зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення основного боргу з відповідача у розмірі 324  259,90 грн.
Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з АТ «Одесагаз» пені, інфляційних та 3% річних, оскільки вказані вимоги є похідними від вимог про стягнення суми основного боргу.
З огляду на зазначене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Згідно зі ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі „Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).
За таких обставин, апеляційна скарга Акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України” в особі Філії „Центр метрології та газорозподільних систем” на рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 по справі №916/1894/19 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 по справі № 916/1894/19 залишається без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України” в особі Філії „Центр метрології та газорозподільних систем” на рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 по справі №916/1894/19 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 по справі №916/1894/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.
Повний текст постанови складено і підписано 14.02.2020 року.

Головуючий суддя:                                                                Н.М. Принцевська

Судді:                                                                                  Г.І. Діброва
                                                                                             
                                                                                                   А.І. Ярош