ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 січня 2020 року           справа № 200/9618/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року (повний текст складено 05 вересня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/9618/19-а (суддя в 1 інстанції – Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання дій незаконними і зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                      В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі – відповідач), в якому просив визнати незаконними дії щодо ненадання на його адресу реквізитів для повернення коштів, які йому були виплачені у вигляді одноразової грошової допомоги в сумі 38220,00 грн., зобов`язати відповідача повторно розглянути його звернення від 02.04.2019 року з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ненадання відповідачем на його звернення реквізитів для повернення виплаченої йому одноразової грошової допомоги. Зазначає, що виплата вказаної допомоги не може вважатися законною, оскільки грошові кошти були виплачені по недійсній і незаконній довідці, яка скасована рішенням суду. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 200/9618/19-а позовні вимоги задоволено, внаслідок чого: визнано протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області щодо не надання ОСОБА_1 реквізитів для повернення коштів, які йому були виплачені як одноразова грошова допомога в сумі 38 220 (тридцять вісім тисяч двісті двадцять) гривень 00 копійок, зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 2 квітня 2019 року, з урахуванням висновків суду.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на відсутність підстав для повернення раніше виплаченої позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки підстави для виплати такої допомоги (наказ) в законному порядку не скасовані, крім того, перерахування коштів на рахунки відповідача без будь-якого призначення і погодження з розпорядником коштів першого рівня є такими, що суперечать бюджетному законодавству. 
На апеляційну скаргу позивачем надано відзив, в якому він звертає увагу на безпідставність посилань відповідача на наказ про виплату одноразової грошової допомоги, який в установленому порядку не скасований. Позивач зазначає, що такий наказ взагалі відсутній, а тому просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25.07.2018 року у справі № 235/6323/17, з урахування ухвали від 14.02.2019 про виправлення описки в судовому рішенні, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Донецької обласної медико-соціальної експертної комісії № 2, а саме, визнано незаконною і скасовано довідку серії 10 ААА №014561 від 14.10.2014, яка була видана 14.10.2014 Донецької обласною медико-соціальною експертною комісією № 2, згідно якої ОСОБА_1 була встановлено 70 відсотків втрати працездатності.
Вказане рішення суду набрало законної сили 30.08.2018, про що свідчить відповідна відмітка на цьому рішенні.
З листа відповідача від 24.04.2019 № Ж-61лк вбачається, що на урядову гарячу лінію надійшло звернення позивача (від 02.04.2019 №ЖА-9214751) про надання реквізитів банківського рахунку для повернення сплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі скасуванням рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області довідки медико-соціальної експертної комісії. ГУМВС проінформувало Жабка О.Ю. про те, що 30.09.2015 було прийнято рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги в разі встановлення 70 % втрати професійної працездатності на підставі довідки серії 10 ААА №014561, виданої 14.10.2014 Донецькою обласною медико-соціальною експертною комісією № 2, про що видано відповідний наказ. Згідно з платіжним дорученням від 30.10.2015 № 1716 позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 38 220,00 грн. Відповідач зазначив, що судом не було прийнято рішення щодо повернення позивачем отриманої одноразової грошової допомоги. ГУМВС повідомило позивача, що відсутні підстави для повернення раніше виплаченої одноразової грошової допомоги.
У вказаному листі відповідач не повідомив ОСОБА_1 про реквізити банківського рахунку для повернення коштів.
Спірним в цій справі є право позивача на отримання інформації, зокрема, реквізитів банківського рахунку для повернення грошових коштів органу державної влади, які на думку позивача виплачені йому незаконно.
Відповідно до частини 2 статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Частинами 1 і 2 ст. 7 вказаного Закону передбачено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.
Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.
Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Частиною 1 статті 1 Закону України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Частинами 1 і 3 ст. 3 вказаного Закону визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
У відповідності до ч. 1, ч. 3 і ч. 4 ст. 15 вказаного Закону встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Як вбачається з листа відповідача від 24.04.2019 № Ж-61лк, останнім не наведено жодного законодавчого обмеження для отримання позивачем інформації - реквізитів банківського рахунку для повернення отриманих коштів, а тому колегія суддів вважає, що відповідачем порушено право позивача на отримання інформації.
Доводи апеляційної скарги щодо посилання на відсутність підстав для повернення раніше виплаченої позивачу одноразової грошової допомоги через не скасування наказу про виплату позивачу такої допомоги та відсутність погодження розпорядника коштів першого рівня на перерахування коштів на рахунки відповідача, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки зазначені обставини не є предметом розгляду цієї справи. Як зазначалося вище, предметом розгляду даної справи є право позивача на отримання інформації, яке відповідачем порушено.  
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 200/9618/19-а – залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 22 січня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                     А.В. Гайдар

Судді                                                                                                           Е.Г. Казначеєв

                                                                                                                        І.Д. Компанієць