Постанова
Іменем  України
 
04 грудня 2019 року
м. Київ
 
справа № 205/1126/18
провадження № 61-10827св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Кузнєцова В. О., 
суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року в складі колегії суддів: Макарова М. О., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог 
У лютому 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 29 травня 2008 року між ОСОБА_1 та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк») було укладено кредитний договір №CM-SME0BW/204/2008, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на загальну суму 73 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків, строком до 29 травня 2023 року. 
Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від                      25 грудня 2014 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступник ЗАТ «ОТП Банк», передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором                                         №CM-SME0BW/204/2008 від 29 травня 2008 року.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 65 066,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29 січня 2018 року становить 1 857 551 грн 10 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 60 122,49 доларів США, що еквівалентно 1 716 415 грн 20 коп.; заборгованість за відсотками - 4943,70 доларів США, що еквівалентно 141 135 грн 90 коп.,  ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило позов задовольнити та стягнути вказану заборгованість з відповідача.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від                 14 вересня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» загальний борг за кредитним договором №CM-SME0BW/204/2008 від 29 травня 2008 року в сумі 65 066,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29 січня 2018 року становить 1 857 551 грн 10 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту - 60 122,49 доларів США, що еквівалентно 1 716 415 грн 20 коп.; заборгованість за відсотками - 4943,70 доларів США, що еквівалентно 141 135 грн 90 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з останнього на користь нового кредитора - ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що за договором факторингу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було відступлено право вимоги за кредитними договорами, розмір портфеля заборгованості яких складає 49 699 грн 91 коп., а за спірним кредитним договором розмір кредиту складає 73 000,00 доларів США та сума заборгованості виставлена в розмірі 65 066,19 доларів США, що повністю не відповідає договору факторингу, а тому ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не був права на звернення до суду із даним позовом.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
У червні 2019 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що відповідно до статті 37 ЦПК України позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є правонаступником, до якого перейшли всі права публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором №CM-SME0BW/204/2008 від 29 травня 2008 року в сумі 65 066,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29 січня 2018 року становить 1 857 551 грн 10 коп. Таким чином, між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконанні свої зобов`язання, а статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, яка не була спростована відповідачем. Також судом не враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 06 липня 2015 року у справі № 6-301цс15, відповідно до якої сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану останнім фінансову послугу.
 
Відзив до суду касаційної інстанції не подано
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано справу № 205/1126/18 з Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області.
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У червні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від                      25 листопада 2019 року справу № 205/1126/18  призначено до розгляду.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами установлено, що відповідно до укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 договору №CM-SME0BW/204/2008 від                          29 травня 2008 року, останньому надано кредит на загальну суму                                         73 000,00 доларів США (для своїх споживчих цілей), зі сплатою 5,99 % річних, терміном до 29 травня 2023 року. 
Відповідно до пункту 1.5.1 кредитного договору, повернення відповідної частки кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором.
Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від                    25 грудня 2014 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором №CM-SME0BW/204/2008 від 29 травня 2008 року.
Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором №CM-SME0BW/204/2008 від 29 травня 2008 року.
Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» посилалось на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 65 066,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29 січня 2018 року становить 1 857 551 грн 10 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 60 122,49 доларів США, що еквівалентно 1 716 415 грн 20 коп.; заборгованість за відсотками - 4943,70 доларів США, що еквівалентно 141 135 грн 90 коп.
Мотиви з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права
Згідно частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до частини третьої статті 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Згідно статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до положень статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 516 ЦК України).
Судами установлено, що договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 25 грудня 2014 року є чинним, та недійсним у встановленому законом порядку не визнаний. 
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в Главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17.
У статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
З огляду на вказане, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.
При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.
Отже, згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 25 грудня 2014 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором №CM-SME0BW/204/2008 від 29 травня 2008 року.
Вказані обставини підтверджено матеріалами справи, зокрема: копією анкети -заяви на отримання кредиту від 15 травня 2008 року, кредитною заявкою № 2 від 29 травня 2008 року, копією кредитного договору від                         29 травня 2008 року та додатками до нього, копіями договору факторингу №25/12/14 від 25 грудня 2014 року та актом приймання-передачі реєстру боржників від 25 грудня 2014 року до договору факторингу №25/12/14 від           25 грудня 2014 року, за яким ПАТ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на виконання договору факторингу права грошової вимоги за кредитним договором №CM-SME0BW/204/2008 від                      29 травня 2008 року (запис №36).
За таких обставин, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в сумі 65 066,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29 січня            2018 року становить 1 857 551 грн 10 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту - 60 122,49 доларів США, що еквівалентно 1 716 415 грн 20 коп.; заборгованість за відсотками - 4943,70 доларів США, що еквівалентно 141 135 грн 90 коп.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором №CM-SME0BW/204/2008 від 29 травня 2008 року.
Висновки суду апеляційної інстанції стосовно того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не був права на звернення до суду із даним позовом, оскільки за договором факторингу було відступлено право вимоги за кредитними договорами, розмір портфеля заборгованості яких складає 49 699 грн 91 коп., в той час як за спірним кредитним договором розмір кредиту складає 73 000,00 доларів США, що не відповідає договору факторингу, є помилковими.
Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.
 
Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.
 
Щодо судових витрат
 
Оскільки судом касаційної інстанції задоволено касаційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна», скасовано постанову апеляційного суду та залишено в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини першої статті 416 ЦПК України понесені ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції у розмірі 55 726 грн 52 коп. покладаються на відповідача                ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду. 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року скасувати, а рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2018 року залишити в силі.
 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 55 726 грн 52 коп. судового збору, сплаченого у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий | В. О. Кузнєцов
Судді: | В. С. Жданова
| С. О. Карпенко
| В. А. Стрільчук
| М. Ю. Тітов