УХВАЛА

10 лютого 2020 року 
м. Київ

Справа №  5026/2566/2011 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,  

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Косарський спиртовий завод" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.09.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 (повний текст підписано 17.12.2019) 
за скаргою Державного підприємства "Косарський спиртовий завод" 
на постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про арешт майна боржника
за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
до Державного підприємства "Косарський спиртовий завод"
про стягнення заборгованості у розмірі 3 345 411,20 грн.,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2020 (згідно з відміткою пошти) Державним підприємством "Косарський спиртовий завод"  до Касаційного господарського суду подано касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.09.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 у справі № 5026/2566/2011.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2020 у справі №5026/2566/2011 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Косарський спиртовий завод", колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з наступних підстав.

Суд нагадує про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Brualla Gomez de La Torre v. Spain, 19.12.1997, Repotrs 1997-VIII, п. 35). 

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 

Таким чином, правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають вимогам вищенаведеної статті 129 Конституції України. 

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.09.2019, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2019, у задоволенні скарги Державного підприємства "Косарський спиртовий завод" відмовлено.  
Відмовляючи у задоволенні скарги Державного підприємства "Косарський спиртовий завод", суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскаржувана постанова від 20.08.2019 про накладення арешту не суперечать вимогам Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". Судами встановлено, що боржником фактично оскаржується постанова про накладення арешту, а не виконавчі дії виконавця зі звернення стягнення на майно боржника. 

В обґрунтування касаційної скарги Державне підприємство "Косарський спиртовий завод" послалось на те, що судом не застосовано положення статей 10, 13, 48, 56 Закону України "Про виконавче провадження", надано неправильне тлумачення статей 1 та 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", а також зазначило, що висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 13.03.2018 у справі № 910/18299/16 до даного спору застосуванню не підлягають.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вказані скаржником доводи зводяться до заперечення встановлених судами обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного викладення обставин справи, до переоцінки доказів, які були здійсненні судами під час розгляду справи по суті, і в цілому до заперечення результату розгляду справи судами.

Враховуючи наведене, а також те, що касаційна скарга Державного підприємства "Косарський спиртовий завод" не містить доводів, зважаючи на які, суд міг би визнати, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду цієї скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 12/732. 

Керуючись статтями 234,  293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства "Косарський спиртовий завод" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.09.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 у справі № 5026/2566/2011.    

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                    І. Кушнір

Судді                                                                                                                 Є. Краснов
                                                                                                             
                                                                                                                  Г. Мачульський