Ухвала
 
30 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 750/7348/19
провадження № 61-2200ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В.,  розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                        ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з останньої на свою користь                   197 687,65 грн.
Позов обґрунтовував тим, що 28 вересня 2016 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу та здійснено перереєстрацію права власності на транспортний засіб - автомобіль SUBARU «FORESTER», 2006 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_2 .
У зв`язку з істотним порушенням умов договору, а саме несплатою відповідачем вартості автомобіля на користь позивача, постановою Чернігівського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року договір розірвано.
Внаслідок істотного порушення договору позивач безоплатно втратив належне йому майно - автомобіль, вартість якого станом на 19 червня 2019 року складала 197 687,65 грн. 
Посилаючись на викладені обставини, просив суд відновити порушене право шляхом стягнення з відповідача ринкової вартості автомобіля, що, на його думку, буде відповідати принципу повного відшкодування завданих збитків.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2019 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 197 687,65 грн у відшкодування збитків.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2019 року змінено. 
Зменшено суму стягнутого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування збитків з 197 687,65 грн до 40 000 грн та суму стягнутого з ОСОБА_2 на користь держави судового збору з 1 976,87 грн до               399,92 грн.
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
У січні 2019 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 
1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
 
Ціна позову у даній справі становить 197 687,65 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на час подання касаційної скарги (2 102 грн * 100 = 210 200 грн, де 2 102 грн - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»). 
 
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. 
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. 
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 
1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        Є. В. Коротенко