УХВАЛА

17 січня 2020 року 
Київ
справа №826/16767/17
адміністративне провадження №К/9901/27846/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Желтобрюх І.Л.,
суддів - Білоуса О.В., Гімона М.М.,
перевіривши касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 826/16767/17 за позовом Приватного підприємства "Еллада" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, про скасування податкових повідомлень-рішень,
в с т а н о в и л а :
Приватне підприємство "Еллада" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби,  третя особа: Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про скасування податкових повідомлень-рішень.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 липня 2018 року адміністративний позов задоволено. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків ДФС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 липня 2018 року у справі № 826/16767/17.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції, Офіс великих платників податків ДФС звернувся до суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року касаційну скаргу відповідача залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам встановленим статтею 330 КАС України. Скаржнику запропоновано усунути недоліки касаційної скарги шляхом уточнення вимог до суду касаційної інстанції щодо рішення, яке він оскаржує. Встановлено строк для усунення недоліків протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали.
У межах строку, встановленого судом, скаржник надіслав клопотання про усунення недоліків з уточнюючою касаційною скаргою.
Дослідивши матеріали касаційної скарги та додані до заяви про усунення недоліків документи, суд встановив, що дана  касаційна скарга є  необґрунтованою  виходячи з такого.
Не погоджуючись з ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року та вважаючи, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, відповідач подав касаційну скаргу.
В обґрунтування касаційної скарги її заявник посилається на те, що неможливість сплати судового збору є поважною причиною пропуску строку на оскарження судового рішення та неповинна перешкоджати доступу до правосуддя, а повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення та є безумовною підставою для поновлення процесуального строку на звернення з апеляційною скаргою, однак апеляційний суд цього не врахував і безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження. 
При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.
Частиною третьою статті 295 КАС України (яка визначає загальний строк на апеляційне оскарження) передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
У свою чергу, згідно з пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.
Як вбачається зі змісту ухвалених у цій справі судових рішень, Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору. Ухвалою від 30 листопада 2018 року задоволено клопотання про продовження строку на сплату судового збору, продовжено такий процесуальний строк на 5 днів з моменту отримання копії даної ухвали. В подальшому ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від  26 грудня 2018 року дану апеляційну скаргу повернуто апелянту, відмовлено у задоволенні повторного клопотання про продовження строку на усунення недоліків.
Вдруге апеляційна скарга подана апелянтом 03 липня 2019 року.
Шостий апеляційний адміністративний суд встановивши, що апеляційна скарга подана із значним пропуском передбаченого процесуальним законом строку, не містить обґрунтованих  підстав та доказів, щодо наявності поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження, ухвалами від 26 вересня 2019 року, відмовив у задоволенні клопотання про поновлення такого процесуального строку, залишив скаргу без руху і запропонував скаржнику подати заяву про поновлення строку звернення з апеляційною скаргою, із зазначенням підстав поважності причини пропуску строку звернення до суду із апеляційною скаргою та надання відповідних доказів.
На виконання вимог ухвали суду, відповідач надіслав заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначив, що первинну апеляційну скаргу ним було подано в межах встановленого процесуального строку, проте її було повернуто у зв`язку з несплатою судового збору. Вважає, що відсутність фінансування державного органу є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.
Аналізуючи наведені апелянтом обставини поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд визнав їх неповажними, та ухвалою від 05 вересня 2019 року, яка є предметом касаційного оскарження, відмовив відповідачеві у відкритті апеляційного провадження. При цьому, суд виходив з того, що у поданому клопотанні на усунення недоліків апелянт вказав підстави для поновлення, яким суд апеляційної інстанції вже надавав оцінку в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху та зазначив, що повторна подача апеляційної скарги, у зв`язку з поверненням первинної не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Так, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Тобто, особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. 
Це стосується і заявників, які діють як суб`єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а тому кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі.
Відтак, органи влади (у тому числі й податкові), що діють як суб`єкти владних повноважень від імені Держави та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримки та невиправданого зволікання при виконанні своїх процесуальних обов`язків.
У касаційній скарзі відповідач посилається на ухвали Верховного Суду як на практику, за якою суб`єкту владних повноважень поновлюється строк на касаційне оскарження при первинному поверненні касаційної скарги з підстав неможливості сплатити судовий збір. Однак питання поважності причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи і належних доказів поважності пропуску процесуального строку на оскарження. Такі ухвали Верховного Суду не є правовою позицією, що є обов`язковою до застосування у розумінні закону.
Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Стосовно доводів скаржника, про те, що сплата судових витрат є перешкодою в  доступі до правосуддя, то колегія суддів вважає їх  безпідставними, оскільки право на апеляційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.
Разом з тим, податковий орган, як при неодноразовому поданні апеляційної скарги, так і в межах встановленого у подальшому судом апеляційної інстанції строку, не вказав підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, які б ґрунтувались на наявності обставин, що відповідають наведеним вище критеріям.
Зважаючи на викладене, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у даній справі суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга подана поза межами строку апеляційного оскарження, а наведені податковим органом підстави для поновлення цього строку обґрунтовано визнані судом неповажними.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 248, 333 КАС України,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 826/16767/17.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                         І.Л. Желтобрюх
Судді                                                              О.В. Білоус
                                                                       М.М. Гімон