КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                  
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
18 лютого 2020 року                                                                                              м. Київ
                                                                                    
Унікальний номер справи № 757/75190/17-ц  
Апеляційне провадження 22-ц/824/3645/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф. 
 
сторони          
позивач                      ОСОБА_1 
 
відповідач                 Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»
 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану через представника Тузову Владиславу Олександрівну, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Батрин О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів,
 
в с т а н о в и в :
 
у грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», в якому просив стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в розмірі 41 454,39 грн.
В обґрунтування позову зазначав, що у Пологівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 12.02.2015, згідно з яким  з нього на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» стягнуто 43 686,06 грн. Виконавче провадження  було закінчено у зв`язку з повним виконанням ним рішення суду. 
20.03.2017 рішенням Токмацького районного суду Запорізької області, після скасування та перегляду заочного рішення суду від 12.02.2015 з нього на користь банку стягнуто лише 2 231, 67 грн. Відтак 41 454,39 грн відповідач набув безпідставно. 18.10.2017 він звернувся до відповідача про повернення цих коштів, проте останній кошти не повернув.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.12.2018 позов задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 41 454, 39 грн. Вирішено питання судових витрат. 
Не погоджуючись з даним рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимогах. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не враховано, що звертаючись з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів, останній просив повернути йому кошти, стягнуті за скасованим судовим рішенням. Відтак позивач фактично просив здійснити поворот виконання рішенням суду та суд неправильно застосував до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України, оскільки питання повороту виконання рішення суду врегульовано ст. 444 ЦПК України.  Суд не врахував висновки Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі 569/15646/16-ц та не врахував рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 3-рп/2011 щодо повороту виконання рішення суду. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 12.02.2015 у справі № 328/4327/14-ц з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 43 686,06 грн. 
Постановою головного державного виконавця Пологівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Янько І.М. від 28.11.2016 виконавче провадження № 51917526 з виконання виконавчого листа № 328/4327/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь                  ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 43 686,06 грн закінчено у зв`язку з тим, що боржник фактично повно виконав рішення суду.
Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 20.03.2017, після задоволення заяви позивача про перегляд заочного рішення та скасування заочного рішення суду від 12.02.2015, позов ПАТ «КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 2 231, 67 грн, в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам, заборгованості по комісії та штрафу відмовлено, оскільки відповідно до доданого до позову розрахунку ці суми нараховано за ті ж самі періоди, що і суми, стягнуті за рішенням суду від 12.02.2012 в цивільній справі №824/31/2012.
18.10.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів, сплачених на виконання рішення суду, яке надалі скасоване, проте такі кошти йому не повернули.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що спірні кошти є безпідставно набутим майном та мають бути витребувані у відповідача.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1) повернення виконаного за недійсним правочином;
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 380 ЦПК України, в редакції, що діяла на час ухвалення рішення від 20.03.2017 якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. У разі неможливості повернути майно в рішенні або ухвалі суду передбачається відшкодування вартості цього майна в розмірі грошових коштів, одержаних від його реалізації. За судовим рішенням про поворот виконання видається виконавчий лист у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 381 цього ж Кодексу якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності. За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.
Відповідно до ч. 2, 5 - 7, 9, 10 ст. 444 ЦПК України в редакції, що діє з 15.12.2017,   якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.  Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.  До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

За обставинами справи встановлено, що заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 12.02.2015 стягнуто з ОСОБА_1 на користь                      ПАТ «КБ «Приватбанк» 43 686,06 грн заборгованості за кредитним договором.

На виконання рішення суду позивач сплатив на користь відповідача зазначену суму.

Проте, надалі це заочне рішення було скасоване та при ухваленні нового рішення від 20.03.2017 вимоги задоволено в меншому розмірі, а саме лише на суму 2 231,67 грн.

При ухваленні рішення при новому розгляді справи питання про поворот виконання рішення не вирішувалося. Матеріали справи не містять даних про те, чи звертався      ОСОБА_1 до суду, який розглядав справу із заявою про поворот виконання рішення та чи надав суду докази виконання ним заочного рішення суду, яке надалі скасоване.
Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що питання про поворот виконання рішення суду врегульовано положеннями цивільного процесуального законодавства, а не ст. 1212 ЦК України та помилково визнав кошти, отримані відповідачем на виконання рішення суду, яке надалі скасоване, як безпідставно отримане майно.
Позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, а відтак рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»  задовольнити.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року скасувати.
 У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім підстав, визначених ст. 389 ЦПК України.
 
Постанова складена 18.02.2020.

 
Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                                 В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик