ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року 
м. Київ

Справа №  905/1101/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючого, Зуєва В. А., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання:  Мартинюк М. О.,

за участю представників:
позивача - Лисенко В. О.,  
відповідача - не з`явися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 і рішення Господарського суду Донецької області від 10.10.2018 у    справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовгаз"

про стягнення 8 784 505,73 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У червні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до Господарського суду Донецької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовгаз" (далі - ТОВ "Азовгаз") про стягнення боргу у загальній сумі 8 784 505,73 грн, з яких 5 149 560,29 грн - пені, 1  249 640,64 грн - 3% річних, 2 385 304,80 грн - інфляційних втрат.

1.2. Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України", зазначає, що ТОВ "Азовгаз" порушено умови договору купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016 № 16-433-Н (далі - Договір) щодо проведення своєчасної оплати товару.

2. Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Донецької області від 10.10.2018 у справі №  905/1101/18 позовні вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України" до ТОВ "Азовгаз" про стягнення боргу у загальній сумі 8 784 505,73 грн, з яких 5 149 560,29 грн - пені, 1  249 640,64 грн - 3% річних, 2 385 304,80 грн - інфляційних втрат, задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Азовгаз" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 3% річних в сумі 1 249 640,64 грн, інфляційні втрати в сумі 2 355 378,88 грн і 54  075,30 грн витрат зі сплати судового збору.

2.2. Ухвалюючи зазначене судове рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення пені, оскільки відповідно до Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" (далі - Закон) нарахування пені не має здійснюватися з 07.02.2015.     

2.3. При цьому, суд першої інстанції критично оцінив твердження ТОВ "Азовгаз" щодо зміни порядку та строку проведення розрахунків за спожитий природний газ, та як наслідок відсутність підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, посилаючись на спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України. За висновком суду, додані до матеріалів справи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України не свідчать про зміну порядку та строків проведення розрахунків за Договором. Тому господарський суд першої інстанції, здійснивши перерахунок 3% річних у розмірі 1 249 640,64 грн за загальний період з 27.12.2016 по 21.12.2017, дійшов висновку, що здійсненний позивачем розрахунок 3% річних є арифметично вірним. Також місцевий господарський суд зазначив, що здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат за поставкою лютого 2017 року є арифметично вірним. Однак, перевіривши правильність розрахунку інфляційних втрат за поставкою березня 2017 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем було здійснено подвійне нарахування інфляційних втрат не на суму боргу, а на суму боргу з урахуванням інфляційних нарахувань за попередні періоди, що є помилковим. Відтак, за розрахунком суду, інфляційна складова боргу за поставкою березня 2017 року (в межах визначеного позивачем періоду) становила 1 533 682,61 грн. Отже належні до сплати інфляційні втрати у спірний період за поставками лютого, березня 2017 року за висновку суду першої інстанції складають 2 355 378,88 грн.

2.4. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2019, рішення Господарського суду Донецької області від 10.10.2018 у справі №  905/1101/18 частково скасовано. Викладено абзаци 1-4 резолютивної частини рішення у такій редакції: "Позовні вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України" до ТОВ "Азовгаз" про стягнення боргу у загальній сумі 8 784 505,73 грн, з яких 5 149 560,29 грн - пені, 1  249 640,64 грн - 3% річних, 2 385 304,80 грн - інфляційних втрат задовольнити частково. Стягнуто з ТОВ "Азовгаз" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 3% річних в сумі 456 406,61 грн, інфляційних втрат в сумі  636 110,30 грн та 16 387,75 грн судового збору за подання позову. В іншій частині позовних вимог відмовити". Стягнути з АТ "НАК "Нафтогаз України" на користь  ТОВ "Азовгаз" 24 581,63 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

2.5. Ухвалюючи зазначене судове рішення, апеляційний господарський суд погодився з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення пені, оскільки відповідно до Закону нарахування пені не має здійснюватися з 07.02.2015.     

При цьому, частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд зазначив, що підписання сторонами спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень Постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, наказу Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 №55/57/43, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 №493/688 свідчить про те, що сторони фактично погодились, що часткова оплата наданих послуг з постачання природного газу за спірним Договором, підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. Отже, за висновком апеляційного господарського суду, проводячи розрахунки за надані послуги у визначений у Порядку спосіб, сторонами було змінено порядок і строки виконання відповідачем грошових зобов`язань, які зазначені у Договорі. Тому задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості, що погашена на підставі спільних протокольних рішень, є неправомірним. У зв`язку з цим, за висновком апеляційного суду підлягають стягненню з відповідача 3% річних в сумі 456 406,61 грн та інфляційні втрати в сумі 636 110,30 грн.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги і заперечень на неї

3.1. Частково не погоджуючись із постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 і рішенням Господарського суду Донецької області від 10.10.2018 у справі № 905/1101/18, до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду звернулося АТ "НАК "Нафтогаз України" з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 і рішення Господарського суду Донецької області від 10.10.2018 у справі № 905/1101/18 в частині відмови у стягненні пені в сумі 5 149 560,29 грн, 3 % річних в сумі 793 234,03 грн та інфляційних втрат в сумі 1 749 194,50 грн, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України" в частині відмови у стягнені пені в сумі 5 149 560,29 грн, 3 % річних в сумі 793 234,03 грн та інфляційних втрат в сумі 1 749 194,50 грн задовольнити у повному обсязі.  

3.2. АТ "НАК "Нафтогаз України" у касаційній скарзі, зокрема, зазначає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права і процесуального права, а саме частини 2 статті 11, статей 74, 76, 77, 86, 236, 238  Господарського процесуального кодексу України, статті 2 Закону, пункту 27 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу", статті 1 Закону України "Про електроенергетику". Крім того, скаржник зазначає, що господарські суди безпідставно наділили позивача статусом енергопостачальної компанії, оскільки останній не був і не є енергопостачальною компанією, а тому до нього не можуть бути застосовані норми Закону. Скаржник також зазначає, що висновки суду апеляційної інстанції про те, що наслідком укладення спільних протокольних рішень у цій справі є зміна порядку і строку проведення розрахунків, не відповідають дійсності, не підтверджуються обставинами справи та не узгоджуються з положеннями норм законодавства та умов Договору. 
3.3. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Азовгаз" просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного господарського суду без змін. Зокрема, ТОВ "Азовгаз" зазначає, що АТ "НАК" Нафтогаз України" є енергопостачальною компанією у розумінні статті 2 Закону. Також ТОВ "Азовгаз" зазначає, що апеляційний господарський суд правомірно стягнув 3 % річних та інфляційні втрати лише на несвоєчасно проведену оплату ТОВ "Азовгаз" за рахунок власних коштів, що не була предметом регулювання спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків.  
4.  Розгляд касаційної скарги та установлені судами обставини справи

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 22.08.2016 між АТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ТОВ "Азовгаз" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №16-433-Н, за умовами якого продавець зобов`язується передати покупцеві у 2016 - 2017 роках природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього Договору. Природний газ, що передається за цим Договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам. За цим Договором може бути переданий природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений АТ "НАК "Нафтогаз України" на митну територію України) (пункти 1.1, 1.2, 1.3 Договору).

4.2. Відповідно до пункту 2.1 Договору, з урахуванням додаткової угоди №4 від 28.02.2017, продавець передає покупцеві з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 101 597,659 тис. куб. м, у тому числі за місяцями: жовтень - 10 125,140 тис. куб. м, листопад - 15 228,339 тис. куб. м, грудень - 21  448,865 тис. куб. м, січень - 21 578,881 тис. куб. м, лютий - 19 116,434 тис. куб. м, березень - 14 100,000 тис. куб. м.

4.3. Продавець передає покупцеві природний газ у віртуальній точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу. Право власності на природний газ переходить від продавця до покупця у віртуальній точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу. Після переходу права власності на природний газ покупець несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ. Приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці, оформлюється актом приймання-передачі. Покупець зобов`язується подати не пізніше 8 числа місяця, що настає за місяцем постачання природного газу, продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця (за її наявності) два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги переданого природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість. Продавець до 12 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, після подачі покупцем документів, визначених пунктом 3.3 Договору, повертає покупцеві один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою (за її наявності). У разі непідписання продавцем акта приймання-передачі природного газу, у той же строк письмово повідомляє покупцеві про причини такого непідписання акта та надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта (пункти 3.1, 3.4 Договору).

4.4. За умовами пунктів 5.1, 5.3 Договору (у редакції додаткової угоди № 1 від 28.10.2016) ціна за 1000 куб. м. природного газу, який передається за цим Договором, без урахування ПДВ у розмірі 20%, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, торгової націнки постачальника газу із спеціальними обов`язками (включно) становить 4 960,80 грн, крім того ПДВ 20%. Загальна сума вартості природного газу за Договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

4.5. Відповідно до пункту 11.1 Договору він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності) і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

4.6. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що на виконання умов Договору між сторонами підписано акти приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі), а саме:
-б/н від 31.10.2016 у жовтні 2016 року на суму 60 274 553,41 грн,
-б/н від 30.11.2016 у листопаді 2016 року на суму 90 653 692,93 грн,
-б/н від 31.12.2016 у грудні 2016 року на суму 127 684 235,39 грн,
-б/н від 31.01.2017 у січні 2017 року на суму 128 458 215,43грн,
-б/н від 28.02.2017 у лютому 2017 року на суму 113 799 366,95 грн,
-б/н від 31.03.2017 у березні 2017 року на суму 78 769 929,85 грн.

4.6. Як зазначає позивач, свої зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу ним виконанні, товар переданий відповідачу в обсягах та за цінами передбаченими умовами договору.

4.7. За змістом пункту 6.1 Договору (у редакції додаткової угоди № 1 від 28.10.2016) оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами та шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу. Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (далі - Порядок) має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

У разі ненадання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці 4 цього пункту, до закінчення 90 дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому було здійснено купівлю-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надасть продавцеві, передбачений абзацом 4 цього пункту, акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ, в частині суми зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватися в порядку, передбаченому абзацом 3 цього пункту, але з такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного вище акта звіряння, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних, а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння на період з дати надання акта звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком, має бути здійснений до закінчення 90 днів, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівлі-продаж природного газу, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою, передбаченою Порядком і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту.

Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за  Договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, та зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

4.8. Господарські суди попередніх інстанцій також установили, що на виконання умов Договору між ТОВ "Азовгаз" та Управліннями соціального захисту населення різних райдержадміністрацій Донецької області проведено звірку взаємних розрахунків за надані послуги з газопостачання по пільгах, субсидіях та компенсаціях у період з жовтня 2016 року по березень 2017 року, підписані акти звіряння розрахунків на загальну суму 373 487 217,11 грн та скеровані продавцю, а саме:

-за жовтень 2016 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 39 150 587,48 грн (вх. №2451/17-16 від 24.11.2016);
-за жовтень 2016 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 168 921,47 грн (вх. №2481/17-16 від 24.11.2016);
-за листопад 2016 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 53 997 798,85 грн (вх. №2682/17-16 від 22.12.2016);
-за грудень 2016 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 72 138 780,42 грн (вх. №217/17-16 від 25.01.2017);
-за січень 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 72 083 030,26 грн (вх. №413/17-17 від 20.02.2017);
-за січень 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 744 702,04 грн (вх. №459/17-17 від 24.02.2017);
-за лютий 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 48 262 463,14 грн (вх. №610/17-17 від 21.03.2017);
-за лютий 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 21 894 084,01 грн (вх. №622/17-17 від 23.03.2017);
-за лютий 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 474 043,48 грн (вх. №632/17-17 від 24.03.2017);
-за березень 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 64 572 805,96 грн (вх. №897/17-17 від 25.04.2017).

4.9. З метою погашення заборгованості за спожитий природний газ у жовтні 2016  року - березні 2017 року за Договором та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11.01.2005 № 20 із відповідними змінами, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Донецькій області, Департаментом фінансів Донецької облдержадміністрації, Управліннями фінансів різних райдержадміністрацій Донецької області, Управліннями соціального захисту населення різних райдержадміністрацій Донецької області, ТОВ "Азовгаз" і АТ "НАК "Нафтогаз України" укладені (підписані) спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального Фонду Державного бюджету України на загальну суму 383 452 920,84 грн., а саме:

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 145 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 (платіжне доручення № 48 від 18.01.2017 на суму 27 675 160,13 грн, проведено банком 31.01.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №146 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 (платіжне доручення №49 від 18.01.2017 на суму 14 353 247,04 грн, проведено банком 31.01.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №147 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 (платіжне доручення №47 від 18.01.2017 на суму 21 647 596,35 грн, проведено банком 31.01.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №148 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 (платіжне доручення №46 від 18.01.2017 на суму 25 092 205,21 грн, проведено банком 31.01.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №149 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 (платіжне доручення №45 від 18.01.2017 на суму 607 058,75 грн, проведено банком 31.01.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №150 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 (платіжне доручення №44 від 18.01.2017 на суму 32 703 257,16 грн, проведено банком 31.01.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №151 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017  (платіжне доручення №43 від 18.01.2017 на суму 19 702 898,21 грн, проведено банком 31.01.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1117 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 (платіжне доручення №50 від 27.02.2017 на суму 739 794,68 грн, проведено банком 28.02.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1118 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 (платіжне доручення №51 від 27.02.2017 на суму 16 218 881,62 грн, проведено банком 01.03.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1119 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 (платіжне доручення №52 від 27.02.2017 на суму 12 921 563,58 грн, проведено банком 01.03.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1120 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 (платіжне доручення №53 від 27.02.2017 на суму 10 215 301,88 грн, проведено банком 28.02.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1121 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 (платіжне доручення №54 від 27.02.2017 на суму 10 611 593,66 грн, проведено банком 28.02.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1122 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 (платіжне доручення №55 від 27.02.2017 на суму 8 850 026,28 грн, проведено банком 01.03.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1123 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 року (платіжне доручення №56 від 27.02.2017 на суму 12 047 517,26 грн, проведено банком 01.03.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1716 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 (платіжне доручення №58 від 20.03.2017 на суму 8 783 263,80 грн, проведено банком 28.03.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1717 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 (платіжне доручення №60 від 20.03.2017 на суму 16 133 193,23 грн, проведено банком 28.03.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1718 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 (платіжне доручення №59 від 20.03.2017 на суму 13 254 541,21 грн, проведено банком 28.03.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1719 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 (платіжне доручення №57 від 20.03.2017 на суму 12 334 253,34 грн, проведено банком 28.03.2017);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1720 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 (платіжне доручення №61 від 20.03.2017 на суму 9 584 599,89 грн, проведено банком 28.03.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1721 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 (платіжне доручення №62 від 20.03.2017 на суму 12 282 048,65 грн, проведено банком 28.03.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1722 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 (платіжне доручення №63 від 20.03.2017 на суму 480 019,85 грн, проведено банком 28.03.2017);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2241 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 19.04.2017 року (платіжне доручення №22 від 21.08.2017 на суму 406 606,73 грн, проведено банком 23.08.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2243 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 19.04.2017 (платіжне доручення №23 від 21.08.2017 на суму 11 861 944,41 грн, проведено банком 23.08.2017);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2563 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 (платіжне доручення №15 від 21.08.2017 на суму 10 353 766,80 грн, проведено банком 23.08.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2564 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 (платіжне доручення №16 від 21.08.2017 на суму 10 629 902,10 грн, проведено банком 23.08.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2565 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 року (платіжне доручення №17 від 21.08.2017 на суму 8 189 598,25 грн, проведено банком 23.08.2017);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2566 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 (платіжне доручення №18 від 21.08.2017 на суму 414 803,54 грн, проведено банком 23.08.2017);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2567 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 (платіжне доручення №19 від 21.08.2017 на суму 8 205 104,99 грн, проведено банком 23.08.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2568 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 (платіжне доручення №20 від 21.08.2017 на суму 14 285 983,24 грн, проведено банком 23.08.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2569 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 (платіжне доручення №21 від 21.08.2017 на суму 7 954 043,94 грн, проведено банком 23.08.2017);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3258 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 (платіжне доручення №24 від 19.12.2017 на суму 3 679 456,25 грн., проведено банком 22.12.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3260 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 (платіжне доручення №26 від 19.12.2017 на суму 26 745,09 грн, проведено банком 22.12.2017);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3261 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 (платіжне доручення №27 від 19.12.2017 на суму 4 948 359,31 грн., проведено банком 22.12.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3262 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 (платіжне доручення №28 від 19.12.2017 на суму 3 613 752,85 грн, проведено банком 22.12.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3263 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 (платіжне доручення №29 від 19.12.2017 на суму 4 944 305,87 грн, проведено банком 22.12.2017);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3264 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 (платіжне доручення №30 від 19.12.2017 на суму 3 522 539,93 грн., проведено банком 22.12.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3595 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 (платіжне доручення №31 від 19.12.2017 на суму 1 257 069,40 грн, проведено банком 22.12.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3596 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 року (платіжне доручення №32 від 19.12.2017 на суму 116 681,48 грн, проведено банком 22.12.2017);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3597 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 (платіжне доручення №33 від 19.12.2017 на суму 884 256,11 грн, проведено банком 22.12.2017);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3598 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 (платіжне доручення №34 від 19.12.2017 на суму 1 288 593,26 грн, проведено банком 22.12.2017);
- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3599 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 (платіжне доручення №35 від 19.12.2017 на суму 595 010,84 грн, проведено банком 22.12.2017);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3600 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 (платіжне доручення №36 від 19.12.2017 на суму 36 374,67 грн, проведено банком 22.12.2017).

4.10. Пунктами 5.2, 5.3 спільних протокольних рішень передбачено, що вони набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами і діють до повного виконання сторонами зобов`язань за цими спільними протокольними рішеннями. Спільні протокольні рішення є чинними лише у разі проведення відповідного фінансування.

4.11. Спільні протокольні рішення підписані уповноваженими представниками сторін, підписи яких скріплені відтисками печаток всіх сторін.

4.12. Тобто господарські суди попередніх інстанцій установили, що з метою погашення заборгованості за Договором між відповідачем, позивачем та іншими уповноваженими особами були підписані спільні протокольні рішення на суму 383 452 920,84 грн. Відповідно до платіжних доручень наданих відповідачем до матеріалів справи, кошти отримані від державного бюджету на виконання спільних протокольних рішень сплачені відповідачем з посиланням у призначенні платежу у платіжних дорученнях на постанову Кабінету Міністрів України  від 11.01.2005 № 20, на Договір і на спільні протокольні рішення, укладені з метою погашення заборгованості за Договором.

4.13. При цьому, суди установили, що заборгованість у розмірі 216 187 073,12 грн сплачена відповідачем власними коштами, що також не заперечується сторонами.

5. Позиція Верховного Суду

5.1.  Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

5.2. Предметом позову у справі є вимога позивача про стягнення боргу у загальній сумі 8 784 505,73 грн, з яких 5 149 560,29 грн - пені, 1 249 640,64 грн - 3% річних, 2 385 304,80 грн - інфляційних втрат за неналежне виконання умов Договору купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016 № 16-433-Н щодо проведення своєчасної оплати товару.

5.3. Судові рішення господарських судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог АТ "НАК" Нафтогаз України" не оскаржуються. 

5.4. З урахуванням приписів статті 300 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції переглядає у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги.

5.5. Апеляційний господарський суд, частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, погодився з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення пені, оскільки відповідно до Закону нарахування пені не повинно здійснюватися з 07.02.2015.      

5.6. Не погоджуючись із зазначеним висновком господарських судів попередніх інстанцій, АТ "НАК" Нафтогаз України" у касаційній скарзі зазначає, що суди безпідставно наділили позивача статусом енергопостачальної компанії, оскільки останній не був і не є енергопостачальною компанією, а тому до нього не можуть бути застосовані норми Закону.

5.7. Згідно зі статтею 1 Закону метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31.12.2015 цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

5.8. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

5.9. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 №747 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" визначено, що гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є НАК "Нафтогаз України", що в установленому порядку отримало ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

5.10. У пункті 5 статуту АТ "НАК "Нафтогаз України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 747 (у редакції, яка діяла на момент прийняття Закону), встановлено, що метою діяльності АТ "НАК "Нафтогаз України" є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку.

5.11. Пунктом 6 статуту АТ "НАК "Нафтогаз України" (у зазначеній редакції) встановлено, що предметом діяльності АТ "НАК "Нафтогаз України" є, зокрема, постачання природного газу, організація виробництва і постачання електричної та теплової енергії.

5.12. Законом України "Про енергозбереження" визначено, що "енергозбереження" - це діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; "паливно-енергетичні ресурси" - це сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

5.13. Відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" енергоносії - це кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія. 

Тобто природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів.

5.14. Ураховуючи викладене, в силу приписів чинного законодавства та в розумінні статті 2 Закону, Верховний Суд дійшов висновку, що АТ "НАК" Нафтогаз України" є енергопостачальною компанією. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.01.2019 у справі № 913/66/18.

5.15. На підставі викладеного Верховний Суд вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що АТ "НАК" Нафтогаз України" не є енергопостачальною компанією, а тому до нього не можуть бути застосовані норми Закону.

5.16. Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній на момент прийняття Закону) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. 

5.17. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній на момент прийняття Закону) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

5.18. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ТОВ "Азовгаз" є, зокрема, торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи. 

5.19. При цьому, судами зазначено, що згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.05.2017 № 653, ТОВ "Азовгаз" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України. Відповідно до пункту 1.2. Договору природний газ, що передається за Договором, використовується виключно для постачання побутовим споживачам.

5.20. Також судами установлено, що ТОВ "Азовгаз" здійснює свою господарську діяльність у м. Маріуполь, яке входить до затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 127 переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

5.21. Тобто господарськими судами попередніх інстанцій установлено, що позивач є енергопостачальною організацією, а відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг на території, де проводилася в спірний період часу антитерористична операція.

5.22. Оскільки господарські суди установили, що позивач є енергопостачальною організацією, а відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг на території, де проводилася антитерористична операція, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку щодо поширення на спірні правовідносини, пов`язані із стягненням пені, мораторію, встановленого частиною 2 статті 2 Закону, та про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення пені.

5.23. При цьому, частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд зазначив, що підписання сторонами спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень Постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, наказу Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 №55/57/43, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 №493/688 свідчить про те, що сторони фактично погодились, що часткова оплата наданих послуг з постачання природного газу за спірним Договором підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. 

Тому за висновком апеляційного господарського суду, проводячи розрахунки за надані послуги у визначений у Порядку спосіб, сторонами було змінено порядок і строки виконання відповідачем грошових зобов`язань, які зазначені у Договорі. 

Апеляційний господарський суд зазначив, що  задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних нарахованих на суму заборгованості, що погашена на підставі спільних протокольних рішень, є неправомірним. У зв`язку з цим, за висновком апеляційного суду підлягають стягненню з відповідача 3% річних в сумі 456 406,61 грн та інфляційні втрати в сумі 636 110,30 грн.

5.24. Верховний Суд погоджується з таким висновком апеляційного господарського суду  з огляду на таке. 

5.25. Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

5.26. Статтею 7 Господарського кодексу України визначено, що відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами. 

5.27. Згідно з положеннями частин 1-3 статті 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів. 

5.28. Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природний газ, що видобувається в Україні. Таке регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Порядок).

5.29. Аналіз змісту цього Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

5.30. Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію затверджено наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688.

5.31. Цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20.

5.32. Згідно з пунктом 1.2 цього Порядку розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

5.33. Усі учасники розрахунків зобов`язані забезпечувати підписання спільних протокольних рішень на проведення розрахунків протягом 2 робочих днів з дня отримання таких спільних протокольних рішень (пункт 1.5). 

5.34. З наведеного вбачається адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема на оплату природного газу.

5.35. Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня отриманих пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

5.36. Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

5.37. Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти, як то Постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20. 

5.38. Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови. 

5.39. Наведеним спростовуються доводи скаржника про те, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за Договором.

5.40. Тобто, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший, а не той, що був врегульований Договором, порядок розрахунків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 21.03.2019 у справі № 905/1100/18.

5.41. З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що, проводячи розрахунки за надані послуги у визначений у Порядку спосіб, сторонами було змінено порядок і строки виконання відповідачем грошових зобов`язань, які зазначені у Договорі.

5.42. Тому висновок апеляційного господарського суду про часткове задоволення позивних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат є правильним. 

5.43. Також Верховний Суд зазначає, що інші доводи скаржника стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.   

5.44. При цьому, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій у вказаній справі.

6. Висновки Верховного Суду

6.1.  Відповідно до   статті 236 Господарського процесуального кодексу України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2.  Частиною 2   статті 287 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі  статтею 300 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.3.  За змістом пункту 1 частини 1  статті 308 Господарського процесуального кодексу України    суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судове рішення суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.4.  Відповідно до частини 1  статті 309 цього Кодексу  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.5.    З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що постанова апеляційного господарського суду у цій справі ухвалена із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для їх скасування не вбачається.

6.6.  Доводи, викладені у касаційній скарзі, про порушення і неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваної постанови, не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався апеляційний господарський суд, ґрунтуються на переоцінці доказів, зібраних у справі, що за змістом  статті 300 Господарського процесуального кодексу України  не належить до повноважень суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим відсутні  підстави для зміни чи скасування оскаржуваної постанови у справі  №  905/1101/18.

7. Розподіл судових витрат

7.1.  Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14  статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
  
Керуючись статтями  300,   301, 308, 309, 314, 315, 317, Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2.  Постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2019  у справі №  905/1101/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             Н. О. Багай

Судді                                                                                                          В. А. Зуєв  

                                                                                                                   Ю. Я. Чумак