УХВАЛА

06 лютого 2020 року 
Київ
справа №420/2790/19
адміністративне провадження №К/9901/409/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Білак М.В.,  Калашнікової О.В., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області 
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року
у справі №420/2790/19
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у якому просила: 
- скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області «Про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого громадянці В`єтнаму ОСОБА_1 ».
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання НОМЕР_1 від 30 травня 2007 року, виданої громадянці В`єтнаму ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням 45 річного віку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року, позовні вимоги задоволені частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, щодо порушення строків розгляду заяви позивача про обмін посвідки на постійне проживання, зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання НОМЕР_1 від 30 травня 2007 року, виданої громадянці В`єтнаму ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням 45 річного віку. У решті позовних вимог відмовлено.
02 січня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області.
Ухвалою Верховного суду від 03 січня 2020 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху з підстав не сплати скаржником судового збору.
Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в мотивувальній частині ухвали.
27 січня 2020 року на виконання ухвали Верховного Суду від 03 січня 2020 року надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги та платіжні доручення №27697 від 26 грудня 2019 року та №78 від 20 січня 2020 року про сплату судового збору.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми Кодексу обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.
Предметом розгляду цієї справи є скасування рішення відповідача про скасування дозволу на імміграцію в Україну та зобов`язання відповідача здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання у зв`язку із досягненням 45 річного віку.
З огляду на зазначене, зважаючи на предмет розгляду справи за своєю суттю вона є справою щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.
У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що зазначена справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд прийшов до висновку, що обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не встановлені Верховним Судом з поданих матеріалів касаційної скарги.
У касаційній скарзі заявником не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Також суд звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
1.  Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року у справі №420/2790/19.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
М.В. Білак 
 О.В. Калашнікова ,
Судді Верховного Суду