ПОСТАНОВА
Іменем України

11 лютого 2020 року 
Київ
справа №812/1581/16
адміністративне провадження №К/9901/4878/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 

розглянувши у судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08.06.2017 (головуючий суддя Борзаниця С.В., судді: Чернявська Т.І., Ірметова О.В.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017 (головуючий суддя Гаврищук Т.Г., судді: Блохін А.А., Сухарьок М.Г.)  у справі №812/1581/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс Дистрибьюшн" до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій, 

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Фенікс Дистрибьюшн" звернулось до адміністративного суду з позовом до ДФС України, ГУ ДФС у Луганській області, з урахуванням уточнення, позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення ДФС України про застосування фінансових (штрафних) санкцій від 09.11.2016 №000687 на суму 204000,00грн.

Позивач посилався на те, що відповідно до обставин, які викладені у Рішенні ДФС України, за результатами перевірки стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, у позивача, на підставі Висновку ГУ ДФС у Луганській області, встановлено порушення частини третьої статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Позивач не погоджується з арифметикою застосування фінансових (штрафних) санкцій, оскільки вважає, що до суб`єкта господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000,00грн. незалежно від кількості порушень.

У свою чергу, ДФС України вважає, що щомісячне подання звіту з недостовірними відомостями є повторюваним порушенням, які вчиняються неодноразово з однаковою метою, формою вини, тими самими суб`єктами, способами дії і складають єдине правопорушення, а тому і накладення фінансових санкцій відбулось за кожне порушення. Таким чином, вважає, що за наведених обставин та положень законодавства Рішення було винесено в межах наданих повноважень та за наявності підстав, встановлених обумовленими законодавчими актами.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 08.06.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ДФС України  від 09.11.2016 №000687 про застосування фінансових санкцій до ТОВ «Фенікс дистрибьюшн» на суму 204000,00грн.

У задоволенні позовних вимог до ГУ ДФС у Луганській області відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ДФС України звернулась з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі ДФС України просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08.06.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 09.01.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДФС України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08.06.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017 у справі №812/1581/16.

Ухвалою суду від 10.02.2020 розгляд справи призначено у судовому засіданні без повідомлення сторін на 11.02.2020.

В обґрунтування доводів касаційної скарги відповідач вказує, що оскаржувані судові рішення прийнято з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням матеріального права та підлягають скасуванню. Відповідач зазначає, що подання позивачем уточнюючих звітів про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв, також надіслання листів до контролюючого органу про надання звітів з невірними даними свідчить про надіслання звітів про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв з недостовірними відомостями. Крім того, звіти про обсяги виробництва та/або обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів не є податковою декларацією в розумінні положень Податкового кодексу України.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ТОВ «Фенікс Дистрибьюшн» зареєстровано юридичною особою 29.09.2014 №13831020000003499, ЄДРПОУ 39415430.

Позивач надсилав в електронному вигляді до ГУ ДФС у Луганській області звіти про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за формою №1-ОА за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2015 року та січень 2016 року. 

У подальшому, позивачем було подано до ГУ ДФС у Луганській області в електронному вигляді уточнюючі звіти за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2015 року.

19.06.2015 вих. №19/1 ТОВ «Фенікс дистрибьюшн» надіслав до ДПІ у м.Сєвєродонецька лист з повідомленням про помилку, в якій зазначив, що в програмі MEDOC помилково зазначена інформація по графі № 9 "Інша продукція, яка не ввійшла до кодів 1-8 була відображена в графі № 8 "Виноматеріали", яка сформувалась у періодах за січень, лютий, березень, квітень та травень 2015 року з доданим звітом про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за формою №1-ОА за травень 2015 року.

14.04.2016 вих. №14/01 позивач надіслав до ДПІ у м.Сєвєродонецька уточнюючі звіти за формою №1-ОА за період травень, липень-грудень 2015 та січень 2016 року.

10.11.2016 вих. №24220/6/99-99-12-01-01-15 ДФС України направлено на адресу позивача рішення про застосування фінансових санкцій від 09.11.2016 №000687, яке прийнято на підставі висновку ГУ ДФС у Луганській області від 06.06.2016 №1373/8/12-32-40-01-05 (далі - Висновок), яким встановлено порушення позивачем вимог частини третьої статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме: ТОВ «Фенікс Дистрибьюшн» надані звіти з недостовірними відомостями про обсяги обігу алкогольних напоїв за формою 1-ОА «Про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв» за періоди січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2015 року та січень 2016 року.

На підставі вищезазначеного Рішення до позивача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 204000грн.

Не погодившись з прийнятим Рішенням, Товариство звернулося до суду про його скасування. 

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний суд, посилався на те, що відповідачі не визнають за позивачем права коригувати дані вчасно поданих звітів з урахуванням самостійно виявлених помилок. Аналіз положень Закону свідчить про те, що цим Законом не визначена процедура можливої подачі уточнюючого звіту, при цьому не містить і заборони щодо подачі уточнюючого звіту. Також, суд вказав, що спірне рішення було прийнято на підставі висновку ГУ ДФС у Луганській області, у якому зазначено про надання позивачем звітів з недостовірними відомостями про обсяги обігу алкогольних напоїв. Водночас, наведений висновок не містить в собі відомостей в чому саме полягає недостовірність поданих позивачем відомостей, не зазначено яким чином податковий орган встановив недостовірність відомостей. Висновок від 06.06.2016 року зовсім не містить інформації про подання позивачем уточнюючих звітів та не надана їм юридична оцінка.

За наслідками розгляду справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Фенікс дистрибьюшн». Судом не виявлено порушень прав позивача ГУ ДФС у Луганській області, позивачем не були сформовані конкретні вимоги до цього відповідача, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання протиправними дій або рішень ГУ ДФС у Луганській області.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 50.1. статті 50 Податкового Кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених  статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

З наведеного слідує, що положення зазначеної норми Податкового Кодексу України, щодо можливості подання уточнюючого розрахунку поширюються на випадки подання до контролюючого органу податкових декларацій.

Відповідно до положень пункту 46.1 статті 46 Податкового Кодексу України податкова декларація - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Обов`язок щодо подання контролюючому органу звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв запроваджений частиною третьою статті 16 України Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Відповідно до зазначеної норми Закону, суб`єкти господарювання, які отримали передбачені цим Законом ліцензії, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Звіти про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів не є податковою декларацією в розумінні положень пункту 46.1.статті 46 Податкового Кодексу України, а тому на їх подання не розповсюджуються вимоги Податкового кодексу України щодо подання уточнюючого розрахунку.

До того ж, інструкція щодо заповнення Форми N1-ОА "Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв", затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 27.04.2006. N228, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.06.2006. за N713/12587 (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) також не передбачає можливостей внесення виправлень суб`єктом господарювання до раніше поданої ним звітності.

Абзац 18 частини другої статті 17 України Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачає, що за неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, застосовуються фінансові санкції до суб`єктів господарювання у вигляді штрафів - у розмірі 17000 гривень.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджені порушення позивачем вимог частини третьої статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме: подання звіту з недостовірними даними про обсяги обігу (придбання та реалізації) алкогольних напоїв.

На підставі встановленого, з урахуванням нормативного регулювання, вірним можна вважати висновок, що суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про скасування рішення, яким до позивача застосовано фінансові санкції за неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії. Відповідно, при прийнятті оскаржуваного рішення контролюючий орган діяв правомірно, у межах наданих йому повноважень. Таким чином, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Статтею 69 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017) визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 71 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017), яка кореспондується з положеннями частини першої статті 77 КАС України (в редакції, чинній після 15.12.2017) унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. 

Правилами статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Пунктом 3 частини першої статті 349 КАС України унормовано, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд. 

Відповідно до частин першої, третьої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08.06.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017 в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України від 09.11.2016 №000687 про застосування фінансових санкцій до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс дистрибьюшн» на суму 204000,00грн. скасувати. Ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У решті постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08.06.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева
Т.М. Шипуліна
Судді Верховного Суду