ПОСТАНОВА
Іменем України

23 січня 2020 року 
Київ
справа №812/1487/15
адміністративне провадження №К/9901/26544/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні  касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєверодонецьку Головного управління ДФС у Луганській області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2016 року (колегія у складі суддів: Шишова О.О., Сіваченка І.В., Чебанова О.О.) у справі № 812/1487/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сєверодонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та розрахунку до нього, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у м. Сєверодонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (надалі відповідач, податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість та розрахунку до вказаного податкового повідомлення-рішення. 
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у відповідності до вимог пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України до початку перевірки ним надіслано до податкового органу уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість. Проте, при проведенні перевірки уточнюючи розрахунки не враховані перевіряючими. 
Луганський окружний адміністративний суд постановою від 21 жовтня 2015 року позовні вимоги задовольнив частково.    
Визнав неправомірними дії податкового органу по проведенню позапланової документальної виїзної перевірки. Визнав противоправним та скасував податкове повідомлення-рішення № 0008551702 від 22 травня 2015 року. У задоволенні позовних вимог про визнання противоправним та скасування розрахунку податкового зобов`язання та штрафних санкцій відмовив за необґрунтованістю.
Приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач є фізичною особою-підприємцем, що здійснює свою господарську діяльність на загальній системі оподаткування і зареєстрований, як платник податку на додану вартість, то оподаткування його доходів здійснюється у відповідності до статті 177 Податкового кодексу України і він цілком законно подав уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, згідно до пункту 50.1. статті 50 Податкового кодексу України. Отже, відповідач незаконно не врахував уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що податковий орган порушив порядок проведення перевірки визначений статтею 78 Податкового кодексу України.
Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 2 листопада 2016 року скасував постанову суду першої інстанції та прийняв нову постанову, якою частково задовольнив позовні вимоги. Визнав противоправним та скасував податкове повідомлення-рішення № 0008551702 від 22 травня 2015 року на загальну суму 436 141 грн86 коп. В решті позовних вимог відмовив.
Приймаючи рішення, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку що відповідач незаконно не врахував уточнюючі розрахунки позивача за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість. Скасування податкового повідомлення-рішення є достатнім способом захисту порушеного права позивача, тому суд апеляційної інстанції визнав безпідставним застосування судом першої інстанції вимог частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
У запереченні на касаційну скаргу позивач наводить доводи, аналогічні викладеним у позові, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.
Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.
Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 26 березня 2015 року старшим слідчим з ОВС першого відділу КР СУ ФР ГУ Міндоходів у Луганській області винесена постанова про призначення позапланової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 
1 квітня 2015 року податковим органом видано наказ № 38-п про проведення позапланової документальної виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 за період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року.
7 квітня 2015 року позивач направив до податкового органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, як самостійний документ за період червень - липень - серпень 2014 року.
10 квітня 2015 року податковий орган у зв`язку з проведенням позапланової виїзної перевірки витребував письмове пояснення та копії документів з питань, які саме суми доходу та витрат задекларовані в декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік по взаємовідносинам з ПАТ «Харківське підприємство автобусних станцій» та ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій», наявності кредиторської та дебіторської заборгованості по взаємовідносинам з ПАТ «Харківське підприємство автобусних станцій» станом на 1 січня 2014 року та 1 січня 2015 року.
14 квітня 2015 року податковим органом видано наказ № 42-п про продовження виїзної позапланової документальної перевірки платника податків ОСОБА_1 терміном на 2 робочих дні.
23 квітня 2015 року за результатами документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб при здійсненні фінансово-господарської діяльності з питань взаємовідношень з ПАТ «Харківське підприємство автобусних станцій» та ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» складено акт № 762/12-14-17-02/21-2313502577. 
Висновками акта, зокрема, встановлено, що в порушення пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість, на загальну суму 291 673 грн. 
На підставі акта перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення № 0008561702 форми «Р» від 22 травня 2015 року яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 437 509 грн 50 коп., з яких  291 673 грн за основним платежем та штрафні санкції на суму 145 836,50 грн.
Відповідно до частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Доводи касаційної скарги зводяться виключно до того, що позивачем подано уточнюючи розрахунки під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки, отже перевіряючими правомірно не взято до уваги зазначені розрахунки з посиланням на порушення позивачем пункту 50.2 статті 50 Податкового кодексу України. На думку податкового органу перевірка розпочалась з моменту повідомлення платника податку про призначення такої перевірки.
Суд апеляційної інстанції встановив, що позивач 7 квітня 2015 року направив наступні уточнюючі розрахунки:
о 15 год 54 хв уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2015 року; 
о 16 год 37 хв уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2015 року; 
о 15 год 47 хв уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2015 року;
Зазначені факти не є спірними між сторонами.
Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що про початок проведення перевірки позивач дізнався близько 17.00 год. 7 квітня  2015 року коли був викликаний до будівлі податкової інспекції.
В касаційній скарзі податковий орган не спростовує, що позивач прибув до податкового органу в цей час, проте зазначає, що про проведення перевірки позивач був повідомлений в телефонному режимі значно раніше, отже з моменту такого повідомлення і починається перебіг строку перевірки.
Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (тут та надалі в редакції, яка діяла на момент перевірки), зокрема, встановлено, що документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Враховуючи, що в даному випадку проведена саме документальна позапланова виїзна перевірка, строк початку перевірки починається з моменту допуску перевіряючих до перевірки за місцезнаходженням позивача, і жодним чином не пов`язаний з прибуттям платника податку до податкового органу, а тим більш з повідомленням про перевірку у телефонному режимі.
Враховуючи викладене, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій.
Крім того, Суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 податкового кодексу України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої обставини - отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.
В свою чергу, пунктом 86.9 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо грошове зобов`язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.
Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.
В постанові про призначення позапланової виїзної документальної перевірки зазначено, що перевірка призначена в межах кримінального провадження № 3201513000000005 від 4 лютого 2015 року, стосовно службових осіб ФОП ОСОБА_1 за фактом умисного ухилення від сплати податків у значних розмірах (арк. с. 67).
Враховуючи, що перевірка проведена з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно позивача, предметом якого є податки, за відсутності обвинувального вироку або ухвали про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, що набрали законної сили, податкове повідомлення-рішення прийнято податковим органом неправомірно.
Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права
Згідно з ч. 1  ст. 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст. ст.  341,  345,  349,  350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєверодонецьку Головного управління ДФС у Луганській області залишити без задоволення.
2. Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2016 року у справі № 812/1487/15 залишити в силі.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду