ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/182/20 Справа № 204/8666/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький  Р. В.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

11 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Мудрецький Р.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргуна постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
В С Т А Н О В И В :
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. 
Згідно з оскаржуваною постановою, 01 грудня 2019 року о 00 год. 20 хв. в м. Дніпро по вул. Татарська, буд.44 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Siera, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, апелянт посилається на те, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння та не керував транспортним засобом. ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що сів в автомобіль свого друга, оскільки змерз, однак при цьому двигун автомобіля не був заведений та він перебував у нерухомому стані. Окрім цього, апелянт зауважує, що керування автомобілем не зафіксовано на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських, як і його зупинка, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . До того ж, відсутні у матеріалах справи й докази перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. Пояснення свідка ОСОБА_4 просить не брати до уваги, оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Серед іншого, ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що він не порушував ПДР та не був учасником руху, а також на порушення працівниками поліції порядку проведення медичного огляду, що йому було запропоновано. 
Заслухавши ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ 213316 від01 грудня 2019 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння. 
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за наявності відповідного медичного висновку, а так само й за відмову від проходження огляду з метою його встановлення. При цьому, обставини самої відмови від проходження огляду повністю підтверджені поясненнями свідків та наявним у матеріалах справи відеозаписом подій 01 грудня 2019 року.
Посилання  ОСОБА_1  на порушення судом вимог ст. 266 КУпАП не заслуговують на увагу як такі, що не відповідають матеріалам справи.
Судом об`єктивно встановлено, що  ОСОБА_1 впевнено відмовився як від огляду із застосуванням спеціальних засобів, так і від огляду у медичному закладі, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських.
При цьому, поважність причин, які зумовили саме таку поведінку апелянт в своїй скарзі не навів. 
Твердження  ОСОБА_1  про те, що у матеріалах справи відсутні відомості про те, що він керував транспортним засобом не заслуговують на увагу, оскільки відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що ОСОБА_1  не заперечував факту керування ним транспортним засобом за обставин, зафіксованих протоколом.
З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Твердження апелянта, що свідок   ОСОБА_4  перебував під час надання ним свідчень працівникам поліції в стані алкогольного сп`яніння нічим об`єктивно не підтверджені, а тому не беруться судом до уваги.  
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено. 
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
       Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 без задоволення.
Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
       
       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду Р.В. Мудрецький