ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1327/20 Справа № 214/5423/18 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого- судді Бондар Я.М.,
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,
сторони справи :
позивач- ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут»,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження у м. Кривому Розі згідно ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб апеляційну скаргу представника неповнолітнього позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2019 року, ухваленого суддею Черновою Н.В. у місті Кривому Розі, повний текст судового рішення складений 16 вересня 2019 року,
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2018 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовом до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила суд зобов`язати ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» списати заборгованість на особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_1 , за нараховані комунальні послуги з газопостачання у розмірі 2305,63 грн.
В обґрунтування позову вказала, що неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить на праві власності кв. АДРЕСА_1 , але фактично ОСОБА_2 мешкає разом зі нею, як опікуном з 2006 року за адресою: АДРЕСА_2 . 
Позивач вказує, що виконує обов`язки опікуна дитини на підставі рішення виконкому Саксаганської районної у місті ради №138/3 від 15.03.2006 року, яким ОСОБА_2 наданий статус дитини позбавленої батьківського піклування.
Окрім того, відповідно до цього ж рішення за ОСОБА_2 було закріплено житло, а саме кв. АДРЕСА_1 , де раніше проживали родичі дитини. Позивач зазначила, що у вказаній квартирі на той час мешкали дідусь дитини ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_4 , яка у 2006 році була позбавлена батьківських прав, а у 2010 році померла. При цьому, ОСОБА_3 з онукою не спілкувався, тому про те, що він також помер ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачці стало відомо лише у 2018 році.
У цей період вдалося з`ясувати, що ця квартира перебувала у приватній власності померлого ОСОБА_3 на підставі договору міни від 01.12.2003 року. ОСОБА_1 звертає увагу, що на момент оформлення права власності на квартиру за ОСОБА_2 у квартирі була накопичена заборгованість за газопостачання в розмірі 2305,63 грн., але ОСОБА_2 в момент виникнення заборгованості не проживала у цій квартирі. Вона проживала та на теперішній час, також, постійно проживає за адресою свого опікуна ОСОБА_1 , тобто дитина не була власником житла, не укладала договорів на газопостачання з відповідачем та не отримувала даних послуг у період виникнення заборгованості. Більш того, позивач вказує, що, коли їм вдалось потрапити до квартири, було виявлено, що газопостачання до оселі припинено, а встановлений лічильник опломбовано. 
Також, позивач звертає увагу суду, що через наявну заборгованість колишнього власника по оплаті за комунальні послуги ОСОБА_2 не може отримати субсидію.
12.04.2018 року позивач звернулася до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з проханням списати вказану заборгованість. 
24.04.2018 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні будь-якої інформації по особовому рахунку та здійсненні списання заборгованості. Станом на 01.03.2018 року на особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_1 , наявна заборгованість по сплаті комунальних послуг перед ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» у сумі 2305,63 грн., яка утворилась до того моменту, як ОСОБА_2 набула право власності на квартиру. 
На теперішній час у квартирі ніхто не проживає. На думку позивача, ОСОБА_2 може бути споживачем послуг підприємства відповідача лише після набуття права власності на квартиру і до теперішнього часу, оскільки до 26.03.2018 року послугами з газопостачання не користувалася і споживачем послуг відповідача не була. Таким чином, позивач вважає, що між ОСОБА_2 та відповідачем не виникло відносин, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки відповідач не надавав послуги газопостачання саме їй, їх отримували та користувалися інші споживачі. У зв`язку з викладеним, заборгованість попереднього власника у розмірі 2305,63 грн. підлягає списанню з особового рахунку, тому ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.
Рішенням Саксаганського районного суду від 16 вересня 2019 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , відмовлено в задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що неповнолітня не несе відповідальність за невиконання повнолітніми членами її сім`ї обов`язку по сплаті за комунальні послуги. Права неповнолітньої мають пріоритетне значення. Вказує, що житловий кодекс не передбачає відповідальності неповнолітніх за сплату комунальних платежів, що права дитини не можут обмежуватись підприємствами, які надають комунальні послуги, що права дитини мають захищатися державою перед усе.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, наданого відзиву, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної у м.Кривий Ріг ради №138/3 від 15.03.2006 року ОСОБА_1 призначено опікуном позбавленої батьківського піклування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та закріплено за дитиною житло за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).
Відповідно до копії витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №1229-608185-2017 від 12.07.2017 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 08.04.2005 року (а.с.11 оборот).
З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 19.03.2010 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, вбачається, що мати неповнолітньої ОСОБА_2 – ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).
Також, відповідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно 26.01.2018 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, дідусь неповнолітньої ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12 оборот).
Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.2017 року, виданого державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В., спадкоємицею майна після померлого ОСОБА_3 , а саме квартири АДРЕСА_1 , є його онука ОСОБА_2 . Вказана обставина, також, підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №118422052 від 26.03.2018 року (а.с.14 15).
Як слідує з копії довідки №9, наданої криворізькою об`єднаною довідково-інформаційною службою «НоваКом», станом на 01.03.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 наявна заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг, зокрема, перед ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», у розмірі 2305,63 грн. (а.с.16).
Окрім того, ОСОБА_1 зверталася до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з заявою про списання заборгованості за спожитий природний газ, за результатами розгляду якої їй було відмовлено та запропоновано звернутися до центру з обслуговування клієнтів для врегулювання договірних відносин (а.с.17, 45).
Також, як слідує з акта від 18.06.2018 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 у квартирі АДРЕСА_4 за вказаною адресою проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2006 року по теперішній час (а.с.18).
При цьому, відповідно до інформаційної довідки від 07.11.2018 року, наданої ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», за адресою: АДРЕСА_1 з 08.04.2005 року зареєстровано одну особу – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.40).
Згідно з розрахунком суми заборгованості, складеного ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», за особовим рахунком НОМЕР_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.11.2018 року наявна заборгованість у розмірі 2305,62 грн. (а.с.42).
Відповідно до акта на відключення газових приладів та побутових лічильників газу №2091 від 11.10.2017 року, абонент ОСОБА_3 (особовий рахунок НОМЕР_3 ), що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відключений від газопостачання в зв`язку з заборгованістю по сплаті за надані комунальні послуги (а.с.43).
Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що ні договором, ні судовим рішенням між сторонами по справі не встановлені правовідносини, які б свідчили про наявність у ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг, яка утворилась внаслідок невиконання зобов`язань попередніми власниками квартири,, а отже позовні вимоги є запереченнями проти неіснуючих позовних вимог до ОСОБА_2 . Окрім того, обраний позивачем спосіб захисту, як встановлення юридичного факту відсутності заборгованості, не передбачений діючим законодавством.
Колегія суддів погоджується із висновком суду, вважає його вірним, обґрунтованим, з огляду на наступне.
Між сторонами виникли правовідносини з належної сплати за наданні комунальні послуги до жилого приміщення, власником якого є неповнолітня, яка успадкувала квартиру разом із наявними на особистому рахунку боргами, які регулюються ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525 ч.1 ЦК України).
Згідно зі ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим, зазначений в статті перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Факт наявності заборгованості з газопостачання на особовому рахунку відкритому на ім`я ОСОБА_3 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , № НОМЕР_3 , яка належить на праві власності належить ОСОБА_2 , станом на 01 листопада 2018 року становить 2305,62 грн., доведена матеріалами справи (а.с.42).
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що чинним законодавством не передбачено права списання заборгованості, що міститься на особових рахунках споживачів, тому відсутні підстави для задоволення позову шляхом встановлення факту відсутності заборгованості, яка фактично існує та не погашена. 
Відповідно до ст. 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (з наступними змінами та доповненнями) (далі - Закон) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.
Підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.
Згідно зі ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.
Особовий рахунок, відкритий на ім`я позивача спадкодавця ОСОБА_3 є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. 
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України.
Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом.
Встановлення юридичного фату відсутності заборгованості за комунальні послуги, а також визнання заборгованості, яка міститься за особовим рахунком неправомірною, без достатніх підстав, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.
Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що спадкоємець боржника має обов`язок погасити заборгованість за комунальні послуги в межах вартості успадкованого майна, а оскільки вона є неповнолітньою, тому має діяти в її інтересах опікун. ОСОБА_1 , як опікун має обов`язок, покладений на неї рішенням виконкому Саксаганської районної у місті ради від 15 березня 2006 року, щодо збереження житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , яке закріплене за ОСОБА_2 .
Згідно положення ст. 322 ЦК України власник несе тягар утримання майна, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Тому, доводи апеляційної скарги позивача, з посиланням на положення ст.64 ЖК УРСР, що лише повнолітні члени сім`ї наймача несуть солідарну відповідальність за оплату за користування житлом, не підлягають застосуванню, оскільки не регулюють спірні правовідносини.
Посилання позивача в апеляційній скарзі, що неповнолітня не має обов`язку відповідати за борги сторонніх осіб, є неприйнятними. Неповнолітня ОСОБА_2 , як спадкоємець після смерті дідуся ОСОБА_3 має обов`язок погасити боргові зобов`язання спадкодавця, колишнього власника, згідно положення ст.1282 ЦК України.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 16 січня 2020 року.
Головуючий: 
Судді: