ПОСТАНОВА
іменем України

30 січня 2020 року 	 	справа № 340/1329/19	

                              Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
                                        головуючий суддя  Суховаров А.В. 
                                                   судді  Головко О.В., Ясенова Т.І.,     
                                                  при секретарі Троянові А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 (суддя Сагун А.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області про скасування вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.05.2019 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області, в якому просить визнати протиправною і скасувати вимогу Ф-93716-50 від 06.03.2019 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18276грн72коп. Посилається на те, що він ніколи не був платником єдиного внеску (ас3,24). 

У відзиві на позовну заяву ГУ ДФС в Кіровоградській області повідомило, що позивач з 16.03.2004 зареєстрований як фізична особа підприємець Гайворонською районною державною адміністрацією та з 25.03.2004 взятий на податковий облік за №00074, на якому перебуває по теперішній час. Згідно інтегрованої картки платника єдиного внеску за 2017-2018 роки борг становить 18276грн72коп (ас53). 

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 позов задоволений. Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що суб`єкт владних повноважень не доказав, що позивач зареєстрований як фізична особа підприємець (ас60). 

В апеляційній скарзі ГУ ДФС в Кіровоградській області просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Стверджують, що за даними податкового обліку, ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, який зобов`язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ас67).

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити в силі рішення окружного суду та стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 4632грн50коп, понесені при апеляційному розгляді справи (ас83). 

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

ГУ ДФС в Запорізькій області на адресу позивача направлена вимога Ф-93716-50 від 06.03.2019 про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 18276грн72коп станом на 31.01.2019 відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів (ас34).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», для платників, зазначених в пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5, 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи позов, окружний суд правильно вказав, що суб`єкт владних повноважень не представив доказів, що ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем. 
Натомість, згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, позивач не зареєстрований як фізична особа підприємець (ас41). 

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення витрат.
Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 6 статті 134 КАС України, в разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини 7 статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Між ОСОБА_1  та адвокатом Волощуком В.В. укладений договір від 24.12.2019 про надання правової допомоги. Згідно пункту 1.1 договору, адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах, справах про адміністративні правопорушення, використовувати передбачені законодавством засоби, способи і методи захисту інтересів клієнта. Згідно пункту 4.1 договору, обсяг і вартість наданої правової допомоги визначається за кількістю годин, витрачених адвокатом на вчинення процесуальних дій та підготовку процесуальних документів (ас94).
Згідно розрахунку суми витрат від 28.12.2019, адвокат Волощук В.В. при наданні правової допомоги позивачу, витратив 1 годину на вивчення апеляційної скарги та 4 години на написання і подання відзиву на апеляційну скаргу, за що ОСОБА_1 сплачено 4632грн50коп згідно прибуткового касового ордеру (ас95,96).

З урахуванням обсягу участі адвоката в підготовці та розгляді справи, написанні процесуальних документів, вчиненні процесуальних дій, відображених в розрахунку суми витрат за договором про надання правової допомоги, сплачений гонорар в розмірі 4632грн50коп є співмірним зі складністю справи, часом, необхідним для виконання адвокатом названого переліку робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.
В свою чергу, суб`єкт владних повноважень не заперечував проти обсягу виконаних адвокатом робіт, відображеного в розрахунку суми витрат, та не довів що сума 4632грн50коп є неспівмірною з обсягом виконаних робіт, складністю справи, ціною позову тощо.   

Також, на листування з процесуальних питань позивачем витрачено 50 гривень 40 коп (ас96), таким чином, повністю судові витрати при апеляційному перегляді справи складають 4682грн90коп. 

Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 – без змін.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 4682грн90коп за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з 30.01.2020 та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

   
                    Головуючий                                                                       А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова