ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3941/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Кругового О.О.,     
           за участю секретаря судового засідання Іотової А.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року (головуючий суддя: Садовий І.В.) по адміністративній справі №280/3941/19
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про скасування податкової вимоги,-
                                    
                                            ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 13.08.2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому з урахуванням  уточнень просить скасувати сформовану відповідачем вимогу №Ф-17672-56 від 20.05.2019 року про сплату ним боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі   21 030,90 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано безпідставністю формування відповідачем даної вимоги, так як він не займається підприємницькою діяльністю, державна реєстрація його в якості фізичної особи - підприємця здійснена від його імені незаконно, вимога сформована без складання акту перевірки.
У відзиві на позов відповідач зазначає про правомірність складеної ним вимоги, оскільки відповідно до облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 30.04.2019 року за позивачем рахується недоїмка по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 21 030,90 грн., а саме: січень - грудень 2017 року в розмірі 8 448 грн., I-IV квартал 2018 року в загальному розмірі 9 828,72 грн. (2 457,18 х 4), I квартал 2019 року в розмірі 2 754,18 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено виходячи з безпідставності доводів позивача щодо неправомірності сформованої відповідачем вимоги №Ф-17672-56 від 20.05.2019 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати. Апеляційна скарга ґрунтується на доводах позовної заяви.
У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДФС у Запорізькій області зазначено про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення без змін.
          Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та 
процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року відповідає, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року (далі - Закон № 2464-VI) та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, ГУ ДФС у Запорізькій області 20.05.2019 року  сформовано вимогу №Ф-17672-56 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який виник станом на 30.04.2019 року в загальному розмірі 21 030,90 грн.
Не погодившись з даною вимогою ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДФС у Запорізькій області зі скаргою, яка рішенням №32422/6/99-99-11-05-02-25 від 12.07.2019 року   залишена без змін, після чого він звернувся до суду із позовом про скасування вищезазначеної вимоги.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Підпунктом 5 ч.1 ст. 1, пп. 4 ч. 1, ч.4 ст. 4, пп.1 ч. 2 ст. 6, пп.2,3 ч.1 ст. 7, ч.5 ст. 8, п.1 ч. 10 ст. 9 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Платниками єдиного внеску є, зокрема фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 - 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
У разі якщо вищезазначеним платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Для платників, зазначених у п. 4 ч.1 ст. 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Особи, зазначені у п. 4 та 5 - 1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Єдиний внесок для платників, зазначених у ст. 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 % до визначеної ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.
Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 25.12.2000 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець (КВЕД 47.89 «Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами»),  30.05.2019 року до Реєстру внесено запис   про припинення   його діяльності    в якості фізичної особи -  підприємця.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку , що оскільки до 30.05.2019 року позивач перебував на податковому обліку як діюча фізична особа-підприємець, в нього був наявний обов`язок по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Посилання позивача на незаконність реєстрації його в якості фізичної особи - підприємця  не підтверджується належними та допустимими доказами. 
Підпунктом 2,6 ч.1 ст. 1, ч. 4,16 ст. 25 Закону № 2464-VI визначено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 року визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):
платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);
платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис, - в органі доходів і зборів.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.
Позивач не заперечує факт не сплати сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період січень - грудень 2017 року , I-IV квартал 2018 року, I квартал 2019 року, не оспорює правильність визначення відповідачем сум, що є базовими для нарахування єдиного внеску, а також не надає доказів щодо звільнення від сплати внеску.
Враховуючи відсутність у позивача доходу за вищезазначений період та відсутність визначення самостійно бази нарахування єдиного внеску, відповідачем правильно обчислені суми єдиного внеску, застосовано в якості бази нарахування розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Законом у відповідному році, а саме: січень - грудень 2017 року в розмірі 8 448 грн. (3 200 розмір мінімальної заробітної плати х 22% х 12); I-IV квартал 2018 року (3 723 грн. розмір мінімальної заробітної плати х 22% х 12 = 9 828,72 грн.); I квартал 2019 року в розмірі 2 754,18 грн.(4 173 грн. розмір мінімальної заробітної плати х 22% х 3).
Викладене свідчить про правомірність сформованої ГУ ДФС у Запорізькій області  вимоги №Ф-17672-56 від 20.05.2019 року, та відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відносно її скасування.
Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовано.
Оскільки судом першої інстанції в достатньому обсязі встановлено обставини, що мають значення для справи та винесено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
                                                       ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року по адміністративній справі №280/3941/19 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 05 лютого 2020 року, є остаточною та оскарженню не підлягає.
           Повний текст постанови складений 10 лютого 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий