ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

14 січня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/362/17
Головуючий у першій інстанції - Гумен В. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/68/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,
суддів: Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,
секретар:  Кривопиша Я.О., 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,

                                      В С Т А Н О В И В:
У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в якому просив:
1. визнати недостовірною інформацію в публікації, розміщеній ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_5» о 02 год. 00 хв., за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_6 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7»; 
2. визнати недостовірною інформацію в публікації, розміщеній ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_5» о 08 год. 05 хв. за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_8 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9»;
3. визнати недостовірною інформацію в публікації, розміщеній ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09 год. 17 хв. на веб-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_5» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_10 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_11»; 
4. зобов`язати ОСОБА_3 - головного редактора веб-сайту «ІНФОРМАЦІЯ_5» спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення (оприлюднення) на веб-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_5» протягом двох днів після набрання рішенням суду в цій справі законної сили, під заголовком «СПРОСТУВАННЯ» тексту: «Повідомляємо, що статті «ІНФОРМАЦІЯ_7» і «ІНФОРМАЦІЯ_9», розміщені ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стаття «ІНФОРМАЦІЯ_11», розміщена ІНФОРМАЦІЯ_2 , опубліковані на веб-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_5» є недостовірними та такими, що вводять користувачів веб-сайту в оману. Редакція веб-сайту «ІНФОРМАЦІЯ_5» приносить вибачення за приниження честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_2 та надалі ретельніше перевірятиме інформацію для публікацій на веб-сайті для унеможливлення та попередження порушень прав, свобод і законних інтересів фізичних і юридичних осіб»; 
5. визнати недостовірною інформацію в публікації, розміщеній ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 10 год. 46 хв. на веб-сайті «Антикор» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_12 за назвою «ІНФОРМАЦІЯ_11»; 
6. визнати недостовірною інформацію в публікації, розміщеній ІНФОРМАЦІЯ_3 о 18 год. 05 хв. на веб-сайті «Антикор» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_13 за назвою «ІНФОРМАЦІЯ_14»; 
7. зобов`язати ОСОБА_1 - власника веб-сайту «Антикор» спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення (оприлюднення) на веб-сайті «Антикор» протягом двох днів після набрання рішенням суду в цій справі законної сили, під заголовком «СПРОСТУВАННЯ» тексту: «Повідомляємо, що статті «ІНФОРМАЦІЯ_11» та «ІНФОРМАЦІЯ_14», розміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно на веб-сайті «АНТИКОР» є недостовірними та такими, що вводять користувачів веб-сайту в оману. Власник веб-сайту «Антикор» приносить вибачення за приниження честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_2 та надалі ретельніше перевірятиме інформацію для публікацій на веб-сайті для унеможливлення та попередження порушень прав, свобод і законних інтересів фізичних і юридичних осіб;
8. стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 100 тис. грн. у відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати по справі.
Позовна заява мотивована тим, що в засобах масової інформації (в мережі Інтернет) поширено щодо нього недостовірну інформацію, яка порочить його честь і гідність та негативно впливає на його ділову репутацію, у зв`язку із чим його конституційні права і законні інтереси потребують судового захисту. Зазначав, що недостовірну інформацію поширено шляхом вільних у доступі публікацій на веб-сайтах «Антикор» та «ІНФОРМАЦІЯ_5», а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_14», ІНФОРМАЦІЯ_1 у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_7» і «ІНФОРМАЦІЯ_9» та ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_11». Одним із власників веб-сайту «Антикор» - реєстратором доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_19. є ОСОБА_1 , а головним редактором веб-сайту «ІНФОРМАЦІЯ_5» (доменне ім`я ІНФОРМАЦІЯ_15) - ОСОБА_3 . За результатами розгляду скарги народного депутата України ОСОБА_7 на відмову НАБУ у внесенні відомостей до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень за його заявою від 14 листопада 2016 року відносно, зокрема, і ОСОБА_2 , слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. відмовлено в її задоволенні, тобто, перевіривши заяву про вчинення кримінальних правопорушень від 14 листопада 2016 року, суддя дійшов висновку про відсутність будь-яких фактів, які б могли свідчити про протиправні дії, в тому числі і позивача, оскільки ця заява стосувалась і його безпосередньо, та постановив судове рішення, тобто є підтвердженим, що інформація є такою, що не відповідає дійсності і є недостовірною, оскільки їй надано правову оцінку уповноваженою особою НАБУ та судом, та опосередковано вже встановлено її надуманість та безпідставність, тобто їх найменша ймовірність виключається. Позивач звертає увагу, що зміст недостовірних публікацій викладений таким чином, що вони є стверджувальними - буцімто встановленими фактами та істиною, розміщені фото позивача під статтями. Недостовірність поширеної інформації є очевидною і наразі встановленою, однак вона не є очевидною для громадськості, оскільки про встановлену недійсність такої інформації суспільство ніхто не повідомив. У зв`язку з тим, що поширеною недостовірною інформацією про позивача йому завдано моральну шкоду, беручи до уваги, що недостовірна інформація стосується професійної діяльності позивача - служінню Українській залізниці, якій він присвятив понад 40 років свого життя, тому просив стягнути з відповідачів також моральну шкоду в сумі 100000 грн. 

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 липня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено, визнано інформацію про позивача недостовірною та зобов`язано відповідачів опублікувати спростування, визначене позивачем, стягнуто солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5000 грн з кожного і витрати, понесені на оплату судового збору під час подачі позовної заяви до суду в сумі 1120 грн з кожного, а всього, провівши підрахунки, стягнути з кожного по 6120 грн.
Суд першої інстанції виходив з доведеності того факту, що відповідачі поширили в мережі Інтернет інформацію, яка не відповідає дійсності, була доведена до відома багатьох людей, стосується позивача і є такою, що порочить його честь та гідність та негативно впливає на його ділову репутацію. Такими діями вони завдали шкоди особистим немайновим благам позивача, а тому останній має право вимагати від відповідачів спростування зазначеної недостовірної інформації відповідно до обраного ним способу захисту, який полягає у спростуванні недостовірної інформації шляхом розміщення на веб-сайтах відповідачів публікацій, які міститимуть оприлюднення визнання судом розміщених раніше публікацій такими, що містять недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 . 
Суд погодився з доводами позивача, що поширена інформація не є оціночним судженням, своїми діями відповідачі завдали йому моральної шкоди, а тому наявні підстави для її відшкодування. 
Разом з тим суд першої інстанції зауважив, що вимоги позивача щодо принесення йому вибачення редакцією веб-сайту «ІНФОРМАЦІЯ_5» та власником веб-сайту «АНТИКОР» за приниження честі, гідності та ділової репутації та щодо подальших ретельніших перевірок інформації для публікацій на веб-сайті для унеможливлення та попередження порушень прав, свобод і законних інтересів фізичних і юридичних осіб в майбутньому, заявлені надмірно, оскільки такі вимоги не є вимогами, які передбачені положеннями ст.ст.16, 277 ЦК України.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просив скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при зверненні до суду з позовом позивач не зазначив автора публікацій, на якого і покладається обов`язок підтвердження достовірності інформації, викладеної в публікаціях. Вважає, що позивач самоусунувся від обов`язку щодо встановлення автора і визнав це за непотрібне, хоча належними відповідачами в даній справі є одночасно автор статті та власник веб-сайту на що суд не звернув увагу. 
Особа, яка подає апеляційну скаргу заперечує будь-яке своє відношення до веб-сайту Національний антикорупційний портал «Антикор» та те, що поширена на веб-сайті інформація порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача, адже ОСОБА_2 є публічною особою, а межі допустимої критики щодо ділової людини є ширшими ніж для пересічного громадянина, адже він набуває ознак публічної особи, про що зазначив Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях. Зазначає, що в рішенні суд лише вказує факт публікацій текстів проте не наводить жодних мотивів, яким чином інформація в даних публікаціях порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача. 
На думку особи, яка подає апеляційну скаргу, що він не є реєстрантом доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_16, не є одним з власників веб-сайту Національний антикорупційний портал «Антикор» та не має жодного відношення до вказаного веб-сайту та поширеної на ньому інформації. Вказував, що є журналістом і будь-яка особа мала можливість скористатися інформацією про нього та під цією інформацією зареєструвати доменне ім`я з метою подальшої дискредитації його як журналіста чи з інших мотивів. Він позбавлений можливості скасувати реєстрацію доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_16 чи внести будь-які зміни, оскільки не здійснював його реєстрацію, а тому йому не відомі певні дані (коди тощо), які дозволять це зробити. Зазначав, що на веб-сайті Національний антикорупційний портал «Антикор» міститься контактна інформація, зокрема, адреса електронної адреси, яка йому не належить, що підтверджує використання його даних іншою особою. Вважає, що позивач не довів, а суди не встановили, хто саме являвся реєстрантом доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_16 та власником веб-сайту Національний антикорупційний портал «Антикор» станом на ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто на момент розміщення публікації за назвою «ІНФОРМАЦІЯ_14».
Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що в рішенні суд зазначив про задоволення позову, проте, фактично задовольнив позов частково. Суд відмовив в задоволенні позову в частині зобов`язання принести вибачення за приниження честі, гідності та ділової репутації, оскільки це є неналежним способом захисту; а також частково задовольнив позов в частині стягнення моральної шкоди та, при частковому задоволенні позову, суд неправильно визначив судові витрати, які підлягали до стягнення.

Від ОСОБА_2 надійшли заперечення, в яких він просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. 
Доводи відзиву зводяться до того, що як вбачається з розміщених публікацій на обох веб-сайтах, публікації є анонімними, але доступ до сайту є вільним, що зафіксовано і у відповідному висновку експертного комп`ютерно-технічного дослідження №14469 від 14 грудня 2016 року, складеного експертом Київського експертно-дослідного центру, а тому, за даних обставин, згідно з положеннями п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. 
Посилання ОСОБА_1 на необхідність скасування рішення суду, через неналежність йому веб-сайту «Антикор», позивач вважає необґрунтованими, оскільки суперечать матеріалам справи. 
Також позивач зазначає, що зміст недостовірних публікацій про позивача викладений таким чином, що вони є стверджувальними - буцімто встановленими фактами та істиною в останній інстанції, зокрема, застосовано вислови «ідея схеми належить ОСОБА_2», «до зазначеної схеми причетні… колишній начальник «Одеської залізниці ОСОБА_2, який до сих пір фактично керує «Одеською залізницею» через свої ставлеників» тощо. 
ОСОБА_2 зазначає, що виходячи із способу поширення відповідачами недостовірної інформації про нього на загальновідомих і вільнодоступних веб-сайтах, викладення недостовірної інформації про корупційні протиправні його дії в стверджувальній формі, викладення  фотографій позивача у цих публікаціях, системний підхід до поширення недостовірної інформації одночасно двома відповідачами, який може бути об`єднаний лише єдиним умислом опорочити позивача перед громадськістю та суспільством, та якнайшвидше і всеохоплююче довести це до відома користувачів, що протирічить дійсній сутності діяльності засобів масової інформації в демократичному та цивілізованому суспільстві, беручи до уваги, що недостовірна інформація стосується професійної діяльності позивача - служінню Українській залізниці, якій він присвятив понад 40 років свого життя, розпочав свій професійний шлях з чергового по локомотивному депо та наразі представляє залізницю України на міжнародній арені, тому суд справедливо, співмірно та розумно присудив відшкодування відповідачами моральної шкоди. 

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 липня 2017 року змінено з викладенням його резолютивної частини у редакції, в якій зазначено, що позов ОСОБА_2 задоволено частково та визнано недостовірною інформацію в публікації, розміщеній ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_5» о 02 год. 00 хв. за посиланням:ІНФОРМАЦІЯ_6 за назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7». Визнано недостовірною інформацію в публікації, розміщеній ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_5» о 08 год. 05 хв. за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_8 за назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9». Визнано недостовірною інформацію в публікації, розміщеній ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09 год. 17 хв. на веб-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_5» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_17 за назвою «ІНФОРМАЦІЯ_11». Зобов`язано ОСОБА_3 - головного редактора веб-сайту «ІНФОРМАЦІЯ_5» спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення (оприлюднення) на веб-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_5» протягом двох днів після набрання рішенням суду в цій справі законної сили, під заголовком «Спростування» тексту: «Повідомляємо, що статті «ІНФОРМАЦІЯ_7» і «ІНФОРМАЦІЯ_9», розміщені ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стаття «ІНФОРМАЦІЯ_11», розміщена ІНФОРМАЦІЯ_2 , опубліковані на веб-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_5», містять недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 . Визнано недостовірною інформацію в публікації, розміщеній ІНФОРМАЦІЯ_3 о 18 год. 05 хв. на веб-сайті «Антикор» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_18 за назвою «ІНФОРМАЦІЯ_14». Зобов`язано ОСОБА_1 - власника веб-сайту «Антикор» спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення (оприлюднення) на веб-сайті «Антикор» протягом двох днів після набрання рішенням суду в цій справі законної сили, під заголовком «Спростування» наступного тексту: «Повідомляємо, що стаття « ІНФОРМАЦІЯ_14», розміщена ІНФОРМАЦІЯ_3 на веб-сайті «Антикор», містить недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000 грн у відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати у справі в сумі 192 грн, а всього 2192 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2   5000 грн у відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати у справі в сумі 1120 грн, а всього 6120 грн. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 668 грн 80 коп. в рахунок відшкодування сплаченого останнім судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що статті, які містять інформацію, спростування якої вимагає позивач, були опубліковані без зазначення автора, а тому відповідачем у справі має бути власник веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_19. Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 є реєстрантом відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_19, він вважається власником вказаного веб-сайту. Доказів того, що право на використання доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_19, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, було передано ним на договірних засадах іншій особі, суду не надано. Також суд виходив з того, що ОСОБА_1 , як власник зазначеного веб-сайту, має відповідати за розміщену на ньому інформацію та за дотримання прав інших осіб при використанні сайту шляхом розміщення на ньому будь-якої інформації. Відповідно до висновку експертного комп`ютерно-технічного дослідження від 14 грудня 2016 року № 14469, виконаного експертом ТОВ «Київський експертно-дослідний центр», ІНФОРМАЦІЯ_3 о 18 год. 05 хв. на веб-сайті «Антикор» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_20 була опублікована стаття за назвою «ІНФОРМАЦІЯ_14»; зміст якої наведено в додатку Д. Стаття починається з посилання на гучні корупційні скандали, і одним з прикладів корупції наведено ситуацію на Одеській залізниці. Зокрема, автор стверджує, що справжнім, або тіньовим керівником Одеської залізниці, лишається ОСОБА_2 , фото якого розміщено в статті. Зазначено, що керує ОСОБА_2 з 2008 року і по теперішній час; розставляє кадри і визначає, хто і як буде перемагати у важливіших процедурах державних закупівель на величезні суми коштів. Зазначено також, що сьогодні ОСОБА_2 проживає в Австрії, але продовжує свою «справу». В Австрії він є офіційним представником «Укрзалізниці». Насправді в Австрії у ОСОБА_2 розміщені награбовані капітали, тому там легше керувати тіньовими схемами, не залишаючи залізницю. 
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що зазначена стаття містить фактичні дані, а не оціночні судження; викладені в статті відомості порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача; відповідачем не доведено правдивість цих даних, в той час як позивач надав належні та допустимі докази на спростування викладеної в статті інформації. 
Разом з тим, відповідно до зазначеного вище висновку експертного комп`ютерно-технічного дослідження від 14 грудня 2016 року № 14469, ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10 год. 46 хв. на веб-сайті «Антикор» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_21 була опублікована стаття за назвою «ІНФОРМАЦІЯ_11»; зміст якої наведено в додатку Г (а.с. 70, 84-86 т. 1). Додаток Г містить вказану статтю без будь-яких додатків до неї, зокрема, й у вигляді заяви народного депутата України ОСОБА_7 про вчинення злочинів, адресованої директору Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , на що міститься посилання у позовній заяві. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що аналіз змісту вказаної статті, зафіксований в експертному висновку, не дає підстав вважати, що ця публікація містить неправдиву інформацію щодо позивача ОСОБА_2 , порочить його честь, гідність та ділову репутацію. В назві та у тексті цієї статті прямо чи опосередковано ОСОБА_2 не згадується. Зміст статті також не дає підстав для висновку про участь позивача ОСОБА_2 у корупційних діях на Українській залізниці. Виходячи з наведених вище обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині, що стосується публікації статті за назвою «ІНФОРМАЦІЯ_11», зміст якої наведено в додатку Г до висновку експертного комп`ютерно-технічного дослідження № 14469 від 14 грудня 2016 року, виконаного експертом ТОВ «Київський експертно-дослідний центр», є необґрунтованими та недоведеними, а тому рішення суду першої інстанції в зазначеній частині підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позовних вимог у цій частині. За таких обставин, суд вважав, що розмір стягнутої з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 моральної шкоди належить зменшити з 5000 грн до 2000 грн з проведенням перерахунку судових витрат, відповідно до частини п`ятої статті 88 ЦПК України.

Постановою Верховного суду від 17 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову апеляційного суду у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації і стягнення моральної шкоди скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд  до суду апеляційної інстанції. 

Скасовуючи рішення апеляційної інстанції, Верховний Суд виходив з того, що апеляційний суд не зазначив у резолютивній частині рішення, в чому саме полягає порушення особистого немайнового права ОСОБА_2 , не конкретизував, яка саме інформація, викладена у в публікації, розміщеній ІНФОРМАЦІЯ_4 року о 18 год. 05 хв. на веб-сайті «Антикор» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_18 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_14», порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача та не конкретизував, яка саме інформація, поширена відповідачем ОСОБА_1 , підлягає визнанню недостовірною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , апеляційний суд прийшов до наступного.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і частинами другою та третьою статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.
Згідно п.1 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.
Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Відповідно до пункту 24 даної постанови, задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено.

В частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не переглядається. 

По справі встановлено, що дійсно, ІНФОРМАЦІЯ_3 о 18 год. 05 хв. на веб-сайті «Антикор» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_18 була опублікована стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_14» (а.с.65-67), а ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10 год. 46 хв. на веб-сайті «АНТИКОР» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_22 була опублікована стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_11» (а.с.58-60 т.1).
Веб-сторінка розміщена на сервері таким чином, що не потребує аутентифікації для доступу до неї, тобто, вказані публікації є у вільними доступі в мережі Інтернет, що підтверджується висновком експертного комп`ютерно-технічного дослідження від 14 грудня 2016 року №14469, виконаного експертом ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» (а.с.68-98 т. 1).
Згідно довідки, виданої Центром компетенції УНЦПА Департаменту «Центр компетенції» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» від 11 січня 2017 року, та інформації цього ж Центру від 27 липня 2017 року, реєстрантом доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_19 є ОСОБА_1 (а.с. 105-107т.1, а.с.48-49 т.2). Оскільки іншого ОСОБА_1 не доведено, тому він відповідає за розміщену на сайті інформацію та за дотримання прав інших осіб при використанні сайту шляхом розміщення на ньому будь-якої інформації.
Стаття «ІНФОРМАЦІЯ_14» починається з посилання на гучні корупційні скандали, і одним з прикладів корупції наведено певну ситуацію на Одеській залізниці. Зокрема, автор стверджує, що справжнім, або тіньовим керівником Одеської залізниці лишається ОСОБА_2 , фото якого розміщено в статті. Зазначено, що керує ОСОБА_2 з 2008 року і по теперішній час, розставляє кадри і визначає, хто і як буде перемагати у важливіших процедурах державних закупівель на величезні суми коштів. Зазначено також, що сьогодні ОСОБА_2 проживає в Австрії, але продовжує свою «справу». В Австрії він є офіційним представником «Укрзалізниці». Насправді в Австрії у ОСОБА_2 розміщені награбовані капітали, тому там легше керувати тіньовими схемами, не залишаючи залізницю.
Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції відносно того, що стаття «ІНФОРМАЦІЯ_14» негативно впливає на немайнові права позивача. Посилання в статті, що «Не удивляйтесь если автор будет утверждать, что настоящим или как говорят теневым руководителем Одесской железной дороги остается господин ОСОБА_2 ; Руководит ОСОБА_2 с 2008 года и по настоящее время. Расставляет кадры и самое главное определяет кто и как будет побеждать в важнейших процедурах государственных закупок на огромные суммы денег»; «Сегодня ОСОБА_2 проживает в Австрии, но продолжает свое «дело». В Австрии он является официальным представителем «Укрзализниці». На самом деле в Австрии у ОСОБА_2 размещены награбленные капиталы, поэтому там проще не уходя с железной дороги руководить теневыми схемами.; Нахождение в местном бомонде остается для ОСОБА_2 приоритетом - на представление ОСОБА_4 Президентом ОСОБА_5 прибыл из Австрии и активно беседовал в кулуарах с элитами.» не є оціночними судженнями, а є констатацією фактів, які можуть і мають бути доведені належними доказами. Зазначена стаття містить фактичні дані, які відповідачем ОСОБА_1 розміщені на веб-сайте, проте не доведені, в той час як ОСОБА_2 надав належні та допустимі докази на спростування викладеної в статті інформації.
Так, у зв`язку з публікаціями, розміщеними на веб-сайтах відповідачів, народний депутат України ОСОБА_7 14 листопада 2016 року звертався до Національного антикорупційного бюро України з заявою про вчинення злочинів, передбачених ст.ст.364, 191 КК України, та просив негайно внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування зазначених обставин, щодо вчинення посадовими особами Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», колишніми керівниками, посадовими та іншими особами злочинів (а.с.62-64 т.1).
За повідомленням Національного антикорупційного бюро України щодо звернення ОСОБА_7 , за результатами розгляду цієї заяви відомості про вручення кримінальних правопорушень не вносились. Також за результатами розгляду скарги народного депутата України ОСОБА_7 на відмову НАБУ у внесенні відомостей до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень,  за його заявою від 14 листопада 2016 року слідчим суддею Солом`янського районного суду м.Києва відмовлено в її задоволенні, тобто перевіривши заяву про вчинені кримінальні правопорушення, суддя дійшов висновку про відсутність будь-яких фактів, які б могли свідчити про протиправні дії, в тому числі і позивача, оскільки ця заява стосувалась і його безпосередньо. Тобто, поширена інформація  є такою, що не відповідає дійсності і є недостовірною, оскільки їй надано правову оцінку.
В той же час, аналіз змісту статті «ІНФОРМАЦІЯ_11», не дає підстав вважати, що ця публікація містить неправдиву інформацію щодо позивача ОСОБА_2 , порочить його честь, гідність та ділову репутацію, адже ні в назві, ні в тексті цієї статті ОСОБА_2 не згадується прямо чи опосередковано. Зміст статті також не дає підстав для висновку про участь ОСОБА_2 у корупційних діях на Українській залізниці. Тому позовні вимоги ОСОБА_2 не можна визнати обґрунтованими та доведеними в частині, що стосується публікації статті за назвою «ІНФОРМАЦІЯ_11», рішення суду першої інстанції в зазначеній частині підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позовних вимог в цій частині.
Відповідно до положення п.24 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» задовольняючи позов про захист честі, гідності та ділової репутації, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції переглядається апеляційним судом лише щодо відповідача ОСОБА_1 , слід скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання недостовірною інформації в публікації, розміщеній ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 10 год. 46 хв. на веб-сайті «Антикор» за посиланням:http:ІНФОРМАЦІЯ_23 за  назвою «ІНФОРМАЦІЯ_11», відмовивши у задоволенні позову в цій частині позову. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 рішення суду слід змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції: «Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_2 інформацію в публікації, розміщеній ІНФОРМАЦІЯ_3 о 18 год. 05 хв. на веб-сайті «АНТИКОР» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_18 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_14», наступного змісту: «Не удивляйтесь если автор будет утверждать, что настоящим или как говорят теневым руководителем Одесской железной дороги остается господин ОСОБА_2 ; Руководит ОСОБА_2 с 2008 года и по настоящее время. Расставляет кадры и самое главное определяет кто и как будет побеждать в важнейших процедурах государственных закупок на огромные суммы денег»; «Сегодня ОСОБА_2 проживает в Австрии, но продолжает свое «дело». В Австрии он является официальным представителем «Укрзализниці». На самом деле в Австрии у ОСОБА_2 размещены награбленные капиталы, поэтому там проще не уходя с железной дороги руководить теневыми схемами; Нахождение в местном бомонде остается для ОСОБА_2 приоритетом - на представление ОСОБА_4 Президентом ОСОБА_5 прибыл из Австрии и активно беседовал в кулуарах с элитами.». 
Також слід зобов`язати ОСОБА_1 - власника веб-сайту «АНТИКОР» спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення (оприлюднення) на веб-сайті «АНТИКОР» протягом двох днів після набрання рішенням суду в цій справі законної сили, під заголовком «СПРОСТУВАННЯ» наступного тексту: «Повідомляємо, що стаття « ІНФОРМАЦІЯ_14», розміщена ІНФОРМАЦІЯ_3 на веб-сайті «АНТИКОР», містить недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 ».

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про інформацію» у разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням її майна; відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Статтею 280 ЦК України передбачено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. 
Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
При визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності.
Оскільки судом першої інстанції було задоволено частково вимоги про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_1 в сумі 5000 грн, враховуючи, що рішення суду першої інстанції скасовується в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недостовірною інформації в публікації, розміщеній ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 10 год. 46 хв. на веб-сайті «Антикор» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_12 за назвою «ІНФОРМАЦІЯ_11», тому слід зменшити і розмір стягнутої моральної шкоди до 2000 грн.

Доводи апеляційної скарги, що при зверненні до суду з позовом позивач не зазначає автора публікацій, на якого і покладається обов`язок підтвердження достовірності інформації, викладеної в публікаціях, не заслуговують на увагу, оскільки статті, які містять недостовірну інформацію, спростування якої вимагає позивач, були опубліковані без зазначення автора, у зв`язку з чим відповідачем у справі має бути власник веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_19, а як зазначалось вище, згідно довідки Центру компетенції УНЦПА Департаменту «Центр компетенції» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» та інформаційної довідки, реєстрантом доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_19 є відповідач ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 є публічною особою, а межі допустимої критики щодо ділової людини є ширшими ніж для пересічного громадянина, адже він набуває ознак публічної особи, про що зазначив Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, не впливають на рішення суду першої інстанції в частині статті «ІНФОРМАЦІЯ_14», оскільки в даній статті порушується ділова репутація ОСОБА_2 , як набута суспільна оцінка його ділових і професійних якостей при виконанні ним трудових обов`язків. Інформація зазначена в даній статті, не є оціночними судженнями, за висловлювання яких, згідно зі ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності, оскільки оціночним судженням є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. Зміст же спірної статті є стверджувальним. 
Доводи ОСОБА_1 , що він не є реєстрантом доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_19, спростовуються довідкою, виданою компетентним органом - Консорціумом УЦПНА, і зазначена довідка є належним та допустимим доказом у даній справі. Копія довідки №73 від 25 вересня 2015 року, на яку посилається відповідач про те, що у формі онлайн-замовлення на сайті ІНФОРМАЦІЯ_24 клієнт вказав наступні дані: ОСОБА_14 , та інші дані, не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки ТОВ «Хостпро» не є установою, якій надано повноваження управління адресним простором українського сегмента мережі Інтернет, обслуговування та адміністрування системного реєстру і системи доменних імен домену верхнього рівня «.UA».
За вказаних обставин відповідач ОСОБА_1 , як власник зазначеного веб-сайту, відповідає за розміщену на ньому інформацію та за дотримання прав інших осіб при використанні сайту шляхом розміщення на ньому будь-якої інформації.
Доводи апеляційної скарги, що в рішенні суд зазначає про задоволення позову, проте, фактично суд задовольнив позов частково не можуть бути підставою для скасування рішення суду та підлягають виправленню в порядку ст.269 ЦПК України. 
Інші доводи апелянта зводяться до цитування правових норм матеріального та процесуального права, та його суб`єктивного тлумачення даних норм.

Заперечення позивача на апеляційну скаргу є слушними і такими, що судом апеляційної інстанції приймаються до уваги. 

Крім того, ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольняються частково, слід частково стягнути також витрати, понесені на оплату судового збору під час подачі позовної заяви до суду, в сумі 192 грн.
Також, враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задовольняється частково, слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 668 грн 80 коп. в рахунок відшкодування сплаченого останнім судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч.1 п.2, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

                                       П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 липня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недостовірною інформації в публікації, розміщеній ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10 год. 46 хв. на веб-сайті «Антикор» за посиланням:ІНФОРМАЦІЯ_12 за  назвою «ІНФОРМАЦІЯ_11» скасувати та відмовити у цій частині позову.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 рішення суду змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:
«Визнати недостовірною  та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_2 інформацію в публікації, розміщеній ІНФОРМАЦІЯ_3 о 18 год. 05 хв. на веб-сайті «АНТИКОР» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_18 за назвою «ІНФОРМАЦІЯ_14», наступного змісту: 
«Не удивляйтесь если автор будет утверждать, что настоящим или как говорят теневым руководителем Одесской железной дороги остается господин ОСОБА_2 .
Руководит ОСОБА_2 с 2008 года и по настоящее время. Расставляет кадры и самое главное определяет кто и как будет побеждать в важнейших процедурах государственных закупок на огромные суммы денег»;
«Сегодня ОСОБА_2 проживает в Австрии, но продолжает свое «дело». В Австрии он является официальным представителем «Укрзализниці». На самом деле в Австрии у ОСОБА_2 размещены награбленные капиталы, поэтому там проще не уходя с железной дороги руководить теневыми схемами.
Нахождение в местном бомонде остается для ОСОБА_2 приоритетом - на представление ОСОБА_4 Президентом ОСОБА_5 прибыл из Австрии и активно беседовал в кулуарах с элитами.»
Зобов`язати ОСОБА_1 - власника веб-сайту «АНТИКОР» спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення (оприлюднення) на веб-сайті «АНТИКОР» протягом двох днів після набрання рішенням суду в цій справі законної сили, під заголовком «СПРОСТУВАННЯ» наступного тексту: «Повідомляємо, що стаття « ІНФОРМАЦІЯ_14», розміщена ІНФОРМАЦІЯ_3 на веб-сайті «АНТИКОР», містить недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 ».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 2000 грн і витрати, понесені на оплату судового збору під час подачі позовної заяви до суду, в сумі 192 грн, а всього 2192 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 668 грн 80 коп. в рахунок відшкодування сплаченого останнім судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови виготовлено 16 січня 2020 року.

Головуючий:                            Судді: