КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  752/26988/18                                                                          Головуючий у І-й інстанції - Шевченко Т.М.
апеляційне провадження № 22-ц/824/896/2020                               Доповідач Заришняк Г.М.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 січня  2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.
при секретарі -  Діденку А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/3 частки у праві спільної частково власності та повернення сторін у первісне становище,-
 
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом  до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/3 частки у праві спільної частково власності та повернення сторін у первісне становище.
В обґрунтування позову вказувала, що вона є власником 1/3 частки будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 10 грудня 1988 р. Другою київською державною нотаріальною конторою. 04 жовтня 2018 р. вона отримала лист приватного нотаріуса КМНО Фоя Л.Г. від співвласників ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які повідомили про намір продати належні їм на праві спільної часткової власності в рівних частках 1/3 частка (кожному по 1/6 частці) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, а також 1/6 частку у праві власності на земельну ділянку, площею 0,0722 га для будівництва і обслуговування зазначеного житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер 8000000000:79:312:00009, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , за 1 130 000,00 грн. 
11 жовтня 2018 р. позивач звернулася до приватного нотаріуса КМНО Фоя Л.Г., повідомивши про бажання придбати вищевказану частину домоволодіння. Проте,                09 жовтня 2018 р. між ОСОБА_2 , ОСОБА_5 і ОСОБА_3 , ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу 1/3 частки вказаного домоволодіння. На думку позивача, відповідачі порушили ч. 2 ст. 362 ЦК України.
За таких підстав, позивачка просить визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_3 , укладений                   09 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , й  повернути сторони в первісне становище.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 липня 2019 року у задоволення позову - відмовлено.
В апеляційній скарзі позивачка  ОСОБА_1 ,  посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального  та  процесуального права, просить  рішення   суду змінити, визнавши  недійсним договір купівлі-продажу 1/3 частки у праві спільної  часткової власності, повернувши сторони у попередній стан.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним.
В судовому  засіданні суду  апеляційної інстанції  ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню  з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходи з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Як вбачається з довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 25.012016 р., житловий будинок АДРЕСА_2 належав:
-1/3 ч. ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого Другою київською державною конторою 10.12.1988р.;
-1/6 ч. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Дванадцятою київською державною нотконторою 23.01.1998р.;
-1/6 ч. ОСОБА_6 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурлаченко С.Б. 12.02.1998р.;
-1/6 ч. ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Другою київською державною нотконторою 17.08.2007р.;
-1/6 ч. ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Другою київською державною нотконторою 17.08.2007р. (а.с.23).
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на підставі договору купівлі - продажу  частки у праві власності  на земельну ділянку від 29.01.2014 р. та згідно договору купівлі-продажу  частини житлового будинку від 29.01.2014 р. ОСОБА_2 є власником 1/3 частини земельної ділянки та 1/3 частини будинку АДРЕСА_2 (а.с.18-20). 
Судом встановлено, що 21 вересня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Фої Л.Г. із заявою, в якій просили передати своїм співвласникам заяву про намір продати належні їм на праві спільної часткової власності в рівних частках 1/3 частку (кожному по 1/6 частці) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд та 1/6 частку у праві власності на земельну ділянку, площею 0,0722 га для будівництва і обслуговування зазначеного житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер 8000000000:79:312:0009, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 за 1 130 000,00 грн., що є еквівалентом 40 000,00 доларів США.
Вказана заява   була направлена співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_9 - позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 приватним нотаріусом КМНО Фоя Л.Г. й була отримана позивачкою  ОСОБА_1   04 жовтня 2018 року (а.с.24-25).
09 жовтня 2018 року було укладено договір купівлі-продажу частки житлового будинку між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в інтересах якої діяла ОСОБА_10 ) та ОСОБА_2 . За умовами  договору ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 й ОСОБА_11 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 . Договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоя Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 899. (а.с. 53).
В цей же день, 09 жовтня 2018 року було укладено договір купівлі-продажу частки у праві власності на земельну ділянку між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в інтересах якої діяла ОСОБА_10 ) та ОСОБА_2 ., відповідно до якого ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 , ОСОБА_11 1/3 частину у праві власності на земельну ділянку, загальною площею 0,7222, за адресою: АДРЕСА_2 . Договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоя Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 900 (а.с. 57).
Відповідно до  ст. 362 ЦПК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.
    Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.
При вирішенні спорів, що виникають  у зв`язку з реалізацією  співвласником  у спільній частковій власності  переважного  права купівлі  частки  майна,  необхідно  враховувати, що  переважне право купівлі діє лише у разі продажу  частки особі, яка  не входить  до кола співвласників. У разі ж продажу частки будь-кому із співвласників, решта співвласників  не має переважного права  на її купівлю. Якщо кілька співвласників бажають скористатися  переважним правом  купівлі частки, то вибір того, кому продати  свою частку, належить  продавцю у відповідності до ч.3 ст. 362 ЦК України. 
Пред`являючи такий позов, позивач зобов`язаний внести  на депозитний рахунок  суду грошову  суму, яку за договором  повинен сплатити покупець. Невиконання  позивачем  цієї умови  є підставою для відмови у задоволенні  позовних вимог (Аналіз  Верховного Суду України   деяких питань  застосування  судами законодавства про право власності на  при розгляді цивільних справ).
З матеріалів справи слідує, що  відповідачі  ОСОБА_2   та ОСОБА_3 продали свою частку  не іншій особі, а іншому співвласнику, якого вони належним чином повідомили про свій намір.
Відповідно до положень ст. ст. 203, 215 ЦК України недійсним може бути визнаний правочин, якщо в момент його вчинення: зміст правочину суперечив закону і моральним засадам суспільства; сторона правочину не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності; волевиявлення сторони не було вільним і не відповідало її внутрішній волі; правочин не був спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків; правочин, якщо він вчинений батьками, суперечив правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Враховуючи наведені положення закону, підстави для визнання недійсним оспорюваного правочину - укладеного відповідачами договору купівлі-продажу від 09 жовтня  2018 року щодо 1/3 частини  домоволодіння, відсутні, оскільки сторонами в момент укладання договору були дотримані  вимоги ст.362,  ст. 203 ЦК України.
Окрім того, згідно ч.  4  ст. 362 ЦК України у разі порушення переважного права співвласника, воно може бути захищене в судовому порядку шляхом пред`явлення позову про переведення прав та обов`язків покупця з одночасним внесенням на депозитний рахунок суду грошової суми, яку за договором повинен сплатити покупець.
Таким чином, законом встановлений спосіб захисту порушеного переважного права співвласника на купівлю частки у спільному майні, а обраний в даному випадку позивачкою спосіб захисту порушеного права - шляхом визнання договору купівлі-продажу недійсним,  є невірним.
Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав  для задоволення позову  ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/3 частки у праві спільної частково власності та повернення сторін у первісне становище, обґрунтовано відмовивши в позові.
Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального  та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не  спростовують, вони були предметом розгляду  в суді першої інстанції, суд надав їм належну правову оцінку,  правомірно визнавши їх необґрунтованими, і вони не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.   
Керуючись   ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний  суд,-
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу    ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 липня 2019 року - залишити  без змін.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня  складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   
Повний текст постанови виготовлений     27 січня 2020 року.
 Головуючий: 
  Судді: