ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

31 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/1609/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року (головуючий суддя Момонт Г.М.)
у справі  № 340/1609/19
за позовом   фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до  Управління Держпраці у Кіровоградській області 
про  визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Кіровоградській області, в якому просив:
визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Кіровоградській області, вчинені при винесенні та реалізації постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КР1689/381/АВ/ТД-ФС від 24.04.2019;
зобов`язати Головне управління Держпраці у Кіровоградській області відкликати безпідставно винесену постанову №КР1689/381/АВ/ТД-ФС від 24.04.2019 з Фортечного відділу ДВС м. Кропивницького ГТУЮ у Кіровоградській області, де знаходиться виконавче провадження №59282952.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з огляду на ч.4 ст.265 КЗпП України Головне управління Держпраці у Кіровоградській області не уповноважене законом накладати штрафи за порушення законодавства про працю, перелічені в ч.2 ст.265 КЗпП України, оскільки Головне управління Держпраці у Кіровоградській області не є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Норми ч.4 ст.265 КЗпП України мають вищу юридичну силу порівняно із нормами Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509. З постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 слідує, що до повноважень територіальних органів Держпраці належить накладення штрафів виключно за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою – сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення». Жоден Закон України не надає повноважень юридичній особі публічного права, неприбутковій установі – Головному управлінню Держпраці у Кіровоградській області, накладати штрафи, передбачені ч.2 ст.265 КЗпП України, та звертатися до органів державної виконавчої служби із заявами про примусове стягнення зазначених штрафів. Окрім того, постанова ГУ Держпраці у Кіровоградській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КР1689/381/АВ/ТД-ФС від 24.04.2019 не є виконавчим документом, оскільки прийнята не уповноваженими особами та не підлягає примусовому виконанню.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 в задоволенні позову відмовлено.
Суд дійшов висновку, що приймаючи постанову про накладення штрафу №КР1689/381/АВ/ТД-ФС від 24.04.2019, якою на позивача  накладено штраф у розмірі 125    190,00 грн. за порушення вимог ст.ст.21,  24 КЗпП України  та звертаючи її до виконання, Управління Держпраці у Кіровоградській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України, а також з дотриманням інших засад визначених ч.2  ст.2 КАС України. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить  задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі скаржник наполягає, що  в затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення яким чітко встановлено норму, згідно якої, штрафи, зазначені у ч. 2 ст. 265 КЗпП, накладаються виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політики з питань нагляду та контролю законодавства про працю, тому у відповідача відсутні повноваження для винесення та, як наслідок, реалізації постанови про накладення штрафу №КР1689/381/АВ/ТД-ФС від 24.04.2019 за порушення ч. 2 ст. 265 КЗпП. 
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення залишити без змін, вказує, що є помилковими доводи позивача, що відповідач не є уповноваженою особою щодо прийняття постанови про накладення штрафів у відповідності до ч.2 ст.265 КЗпП України. Відповідні повноваження відповідача визначені, зокрема, в затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 Положенні про Державну службу України з питань праці, в затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.  
Позивачем подано відповідь на відзив, в якому позивач підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі. Позивач зазначає, що редакція Порядку № 509, яка діяла  до 30.08.2019, не надавала повноважень відповідачу накладати штрафи за порушення законодавства про працю, перелічені в ч.2 ст.265 КЗпП України. У межах спірних правовідносин слід керуватися ч.4 ст.265 КЗпП України, оскільки вона має вищу юридичну силу порівняно із нормами Порядку № 509. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи,  у період з 04.04.2019 по 05.04.2019 на підставі направлення №568/023 від 04.04.2019   (а.с.31) головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Гущею Л.А. проведено інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , магазин « АДРЕСА_2 », за результатами якого складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю, №КР1689/381/АВ від 05.04.2019.
В ході інспекційного відвідування встановлено порушення позивачем вимог ст.ст.21, 24 КЗпП України, суть якого полягає у допуску до роботи громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 без оформлення з ними трудових відносин (договорів).
Приписом про усунення виявлених порушень №КР1689/381/АВ/П від 05.04.2019 зобов`язано ФОП ОСОБА_1 усунути порушення ст.ст.21, 24 КЗпП України (а.с.38).
Рішенням щодо розгляду справи про накладення штрафу №КР1689/381/АВ/ТД від 12.04.2019 вирішено провести розгляд справи про накладення штрафу згідно з абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України 24.04.2019 (а.с.49).
За результатами розгляду справи про накладення штрафу Управлінням Держпраці у Кіровоградській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КР1689/381/АВ/ТД-ФС від 24.04.2019, якою на ФОП    ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190,00 грн. за порушення вимог ст.ст.21, 24 КЗпП України (а.с.14-15).
Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 26.06.2019 відкрито виконавче провадження №59282952 щодо виконання постанови Управління Держпраці у Кіровоградській області №КР1689/381/АВ/ТД-ФС від 24.04.2019 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Управління Держпраці у Кіровоградській області штрафу в сумі 125190,00 грн. (а.с.8).
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. 
Спірним у межах даної справи є питання  правомірності прийняття відповідачем постанови про накладенні штрафу, оскільки за частиною 4 статті 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині 2 ст. 265 КЗпП України накладаються виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Позивач не спростовує факт виявленого порушення законодавства про працю, що стало підставою для притягнення його до відповідальності оскаржуваною постановою. 
За правилами ч.1  ст.259 КЗпП України  державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідальність за порушення законодавства про працю регламентовано, зокрема, статтею 265 Кодексу законів про працю України.
Відповідно до ч.1 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Відповідно до ч.2 ст.265 КЗпП України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема,  фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених  главою 27Господарського кодексу України.
Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у  порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.
Виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.
Сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, встановлено, що Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
За приписами підпункту 6 пункту 4 Положення про державну службу України з питань праці Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Відповідно до п.54 п.4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань  накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.
Відповідно до пункту 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 №340 затверджено    Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області.
Пунктом 1 цього Положення № 340 визначено, що головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.
Повноваження   Управлінь Держпраці поширюються на територію відповідної області.
Відповідно до п.2 Положення № 340 управління Держпраці у своїй діяльності керується  Конституцією  та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністра соціальної політики, іншими актами законодавства України, а також цим Положенням.
Відповідно до пп.50 п.4 Положення № 340 управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці. 
Управління Держпраці у Кіровоградській області утворено на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», є територіальним органом Державної служби з питань праці, що їй підпорядковується, має статус юридичної особи., що підтверджується і Положенням, затвердженого наказом Держпраці №84 від 03.08.2018.
Отже, відповідач - Управління Держпраці у Кіровоградській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, наділеним правом на здійснення контролю за дотриманням законодавства про працю, у тому числі з питань оформлення трудових відносин. 
Постановою Кабінету Міністрів України   від 17 липня 2013 р. № 509 затверджений Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.
Відповідно  п.1 вказаного Порядку №509 в редакції на час прийняття оскаржуваної постанови цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених  частиною другою  статті 265 Кодексу законів про працю України та  частинами другою - сьомою статті 53 Закону України  «Про зайнятість населення».
Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи) – п.2 Порядку №509. 
Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади (абз.4 п.2 Порядку № 509).
Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, є вірним висновок суду першої інстанції, що управління Держпраці у Кіровоградській області як територіальний орган Державної служби України з питань праці здійснює повноваження Держпраці в межах Кіровоградської області, у тому числі, щодо накладення штрафів відповідно до ч.2  ст.265 КЗпП України.
Таким чином є помилковими доводи позивача що відповідач не є уповноваженою особою щодо прийняття постанови про накладення штрафу у відповідності до ч. 2 ст. 265 КЗпП України, а висновки суду першої інстанції в цього приводу відповідають нормам чинного законодавства.
Доводи позивача, що постанова відповідача не є виконавчим документом, є необґрунтованими, оскільки, як прямо встановлено ч.6  ст. 265 КЗпП України виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.
Відповідно до п.9 Порядку № 508 штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.
Не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою  статті 265 Кодексу законів про працю України) - абз.4 п.11 Порядку №509. 
В свою чергу, за приписами п. 7 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення державних органів, які законом визнані виконавчими документами.
Відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону  виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно до ч.4  ст.15 Закону України «Про виконавче провадження»   за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.
З огляду на те, що прийнята відповідачем  постанова №КР1689/381/АВ/ТД-ФС від 24.04.2019 в установленому порядку не оскаржена та не скасована, а отже підлягає виконанню, а також приймаючи до уваги, що визначений  цією постановою штраф у добровільному порядку позивачем не сплачений, у відповідача були правові підстави для звернення такої постанови до виконання.
Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що приймаючи постанову про накладення штрафу №КР1689/381/АВ/ТД-ФС від 24.04.2019  Управління Держпраці у Кіровоградській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України, і з дотриманням інших засад, визначених ч.2  ст.2 КАС України.
Щодо посилання позивача на прийняття судом першої інстанції доказів – незавірених у встановленому законодавством порядку копій документів, поданих відповідачем у справі, апеляційний суд зазначає, що підставою позову в межах цієї справи позивачем визначено відсутність повноважень відповідача приймати постанови про накладення штрафу. Для вирішення спору   судом першої інстанції надавалась оцінка діям відповідача з урахуванням норм чинного законодавства.
Подання відповідачем інших документів не є визначальною для вирішення справи, оскільки позивач виявлені порушення не оспорював, а також не оскаржував прийняту відповідачем постанову по суті.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.  
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.  
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року у справі № 340/1609/19 залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко