Ухвала
18 лютого 2020 року
м. Київ 
справа № 751/306/17
провадження № 61-2614ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04 березня 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди внаслідок залиття квартири,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 березня 2019 року позов задоволено частково.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху з наданням десятиденного строку з дня отримання копії даної ухвали для надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням інших причин такого пропуску; оплати судового збору в розмірі 1 050,00 грн і надання до Чернігівського апеляційного суду оригіналу платіжного документа.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження, оскільки ОСОБА_1 у встановлений судом строк вимоги ухвали суду апеляційної інстанції від 07 листопада 2019 року не виконав, зокрема заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення із зазначенням підстав для поновлення разом із належними та допустимими доказами не надав.
У   лютому   2020   року   до  Верховного  Суду  надійшла  касаційна  скарга   ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04  березня  2019  року  та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року, в якій заявник просить скасувати ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року та направити справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
Вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги закріплені у статті 392 ЦПК України.
Пунктами 2, 6 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що в касаційній скарзі повинно бути зазначено номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти за наявності; клопотання особи, яка подає скаргу.
Усупереч вимогам наведених норм закону касаційна скарга ОСОБА_1 зазначених в пункті 2 частини другої статті 392 ЦПК України відомостей не містить.
Разом із тим, у вступній частині касаційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга ним подається на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04 березня 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року, однак прохальна частина вимог щодо рішення суду першої інстанції не містить.
Таким чином, заявнику необхідно привести вступну частину касаційної скаргу у відповідність прохальній та надати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу разом із копіями відповідно до кількості учасників справи.
Згідно частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до положення частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Оскаржувану ухвалу Чернігівського апеляційного суду прийнято 16 грудня 2019 року, а касаційну скаргу подано 03 лютого 2020 року, тобто дану касаційну скаргу подано поза межами строку, передбаченого процесуальним законом.
ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки оскаржувану ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року він не отримував, а із текстом цієї ухвали ознайомився у Єдиному державному реєстрі судових рішень 19 грудня 2019 року, проте доказів наведеного не надано.
Разом із тим, до касаційної скарги заявником додана належним чином завірена копія ухвали Чернігівського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року.
Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Наведені у заяві підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки заявником не вказано дату отримання оскаржуваного судового рішення та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.
З урахуванням наведеного на підтвердження зазначених обставин пропуску строку на касаційне оскарження заявник має надати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій зазначити дату отримання ним оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції та надати належні та допустимі докази, якими можуть бути: поштовий конверт чи відповідна довідка суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з відповідними доказами. 
Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. 
Частиною третьою статті 393 ЦПК України передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до розмірів ставок, судовий збір за подачу касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року становив 2 120 грн.
Таким чином розмір судового збору складає 420,40 грн.
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
В разі наявності підстав звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги необхідно надати документи, що підтверджують ці підстави. 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Визнати наведені в клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне скарження підстави неповажними.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04 березня 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали будуть застосовані наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя:                                                                                                                      Є. В. Петров