Єдиний унікальний номер 236/145/20 
Номер провадження 22-ц/804/1041/20        

Єдиний унікальний номер 236/145/20
Номер провадження 22-ц/804/1041/20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:
судді - доповідача Халаджи О. В.
суддів: Азевича В.Б., Кішкіної І.В., 
секретар Кіпрік Х.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу Командитного товариства «Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОНГКОМ» на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 13 січня 2020 року у цивільній справі за позовом Командитного товариства «Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОНГКОМ» до ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсним та застосування наслідків недійсності правочинів (суддя Саржевська І.В.),

В С Т А Н О В И В:

11.01.2020 командитне товариство «Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОНГКОМ», в особі директора Шишко Р.В., звернулося з позовом до ОСОБА_1 про визнання правочинів недійними та застосування наслідків недійсності правочинів.
Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 13 січня 2020 року у відкритті провадження за позовом Командитного товариства «Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОНГКОМ» до ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсним та застосування наслідків недійсності правочинів відмовлено.
Із вказаною ухвалою суду не погодився директор КТ «ТОВ «СТРОНГКОМ» Шишко Р.В ., та подав апеляційну скаргу в якій вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинами справи та змісту наданих доказів, а також порушено норми матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів скарги директор зазначає, що позивачем у справі виступає сам продавець за оспорюваними цивільно-правовими договорами купівлі-продажу нерухомого майна Товариство з ЄДРПОУ 01235202. Відповідачем у справі є фізична особа -громадянка України ОСОБА_1 , яка не є ані засновником, ані учасником, ані акціонером позивача. Оскаржувана ухвала суду не містить жодного посилання на те, з яких підстав суд першої інстанції дійшов до висновку про перебування сторін у корпоративних відносинах та про те, що сторонами процесу є товариство та його учасник (засновник, акціонер). Жодного посилання на правовстановлюючі документи не має. 
Також вказує, що посилання в ухвалі суду на правові позиції Великої Палати Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі №308/11659/16-ц та від 28.08.2018 року у справі №902/458/16 не можна вважати такими, що ухвалені в аналогічних справах, оскільки аналогічні справи мають сукупність спеціальних ознак. Вказані справи мають різний суб`єктивний склад, спірні відносини частково регулюються одними й тими нормами права, а заявлені позивачем возовні вимоги взагалі є різними у кожні справі.
Також в апеляційній скарзі КТ «ТОВ «СТРОНГКОМ» просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати за подання апеляційної скарги.
Директор КТ «ТОВ «СТРОНГКОМ» Шишко Р.В., просив ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 13 січня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження. 
Від ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Представники КТ «ТОВ «СТРОНГКОМ» та ОСОБА_1 у судовому засіданні наполягали на своїх доводах, як апеляційної скарги, так і заперечень на неї. 
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та  доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено, що звертаючись до суду позивач просить визнати недійними договори купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки вважає, що ЗАТ "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ КАР`ЄРОУПРАВЛІННЯ" (правонаступником якого він є) порушило передбачені ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства» правила вчинення акціонерними товариствами правочинів, щодо вчинення яких є заінтересованість, в тому числі не погодило відчуження майна з Наглядовою радою.
Також просить визнати недійсними договори купівлі-продажу нерухомого майна командитним товариством «Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОНГКОМ» (тобто самим позивачем) так як єдиний учасник з повною відповідальністю командитного товариства - ТОВ «СТРОНГКОМ» не приймав рішення на відчуження нерухомого майна. 
Отже, позивач обґрунтовує позовні вимоги порушенням процедури вирішення питань, пов`язаних з розпорядженням майном товариства. Тобто, існує спір учасника (засновника) господарського товариства з цим товариством, пов`язаний зі здійсненням ним діяльності, що, на думку позивача, впливає на його права. Такий спір виник з корпоративних правовідносин, а тому має розглядається за правилами господарського судочинства.
Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції дійшов висновку, що спір виник з корпоративних правовідносин, а тому має розглядатися за правилами господарського судочинства.
Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду, оскільки вважає його передчасним.
Суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Згідно з пунктами 3 і 4 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками юридичної особи, пов`язані зі створенням, діяльністю такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо часток, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.
Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (частини перша та третя статті 167 Господарського кодексу України).
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження в зазначеній цивільній справі з огляду на те, що предметом позову є визнання правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів та не з`ясував чи є відповідач  акціонером КТ « ТОВ «СТРОНГКОМ».
Посилання в апеляційній скарзі на те, що вказаний спір підлягає вирішенню судом цивільної юрисдикції не заслуговує на увагу, оскільки остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, а також інших обставин, які підлягають встановленню, є завданням підготовчого провадження, за результатами проведення якого приймається судове рішення.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу; натомість установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла, зокрема, у постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 607/6092/18 (провадження № 14-483цс18), від 05 червня 2019 року у справі № 607/6865/18 (провадження № 14-212цс19).
Отже, встановлення наявності чи відсутності порушення відповідачем корпоративних прав позивача, характеру та суб`єктів порушення здійснюється судом під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Як роз`яснено у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»  якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.
Враховуючи, що апеляційна скарга КТ «ТОВ «СТРОНГКОМ» підлягає частковому задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Командитного товариства «Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОНГКОМ» задовольнити частково.
Ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 13 січня 2020 року скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення.

Судді:          О.В. Халаджи

           В.Б. Азевич

І.В. Кішкіна
Повний текст судового рішення складено 26 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач