ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

20 лютого 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/8472/19
Головуючий у першій інстанції – Ченцова С. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/254/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді  Вінгаль В.М.,
суддів:  Кузюри Л.В., Шитченко Н.В.,

позивач: ОСОБА_1 , 
відповідач: ОСОБА_2 ,
особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,    
       
прізвище судді: Ченцова С.М.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів,

                                  УСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зменшити розмір аліментів, сплачуваних ним на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 квітня 2010 року у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця до 0 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після ухвалення Деснянським районним судом м. Чернігова рішення про стягнення аліментів,  його матеріальне становище значно погіршилось. Позивач зазначає, що  у нього змінився сімейний стан, а саме: народилась ще одна дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач втратив роботу та постійний заробіток, через що змушений виїжджати в інші регіони України на заробітки. За ініціативою відповідача, 11.02.2019 року йому було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, тому він взагалі залишився без засобів існування. Позивач зазначає, що  не має можливості продовжувати сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів свого заробітку, тому цей розмір підлягає зменшенню до 0 грн.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неврахування судом всіх обставин.

За доводами апеляційної скарги, з моменту ухвалення рішення змінилися обставини, які суттєво впливають на фінансовий стан ОСОБА_1 , зокрема, останній втратив роботу, немає постійного місця роботи і постійного доходу у зв`язку з чим збільшується заборгованість за аліментами. При цьому, оскаржуване рішення є несправедливим до його іншої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку скаржник також повинен утримувати.

Заслухавши  голову судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач працездатний, інших аліментних зобов`язань не має,  розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, факт наявності у позивача іншої дитини, не може слугувати самостійною підставою для зменшення  розміру аліментів, вимога позивача про зменшення  розміру аліментів до 0 гривень є фактично вимогою  про скасування  сплати аліментів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
Судом у справі встановлено, що відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.04.2010 року  з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на  утримання дитини: дочки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 18 лютого 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із постановою Новозаводського відділу ДВС міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області  від 11.02.2019 року, за період  з 01.02.2019 року по 25.10.2011 року ОСОБА_1 має заборгованість  по сплаті аліментів  в розмірі 77468 грн 95 коп, державним  виконавцем встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів (а.с.3).
Відповідач крім дитини, на утримання якої  на користь  відповідачки має сплачувати аліменти,  має на своєму утриманні дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження  серії НОМЕР_1 , виданого відділом ДРАЦС реєстраційної  служби Чернігівського міського управління юстиції  07.04.2015 року (а.с.4).

Згідно розрахунку  про стан заборгованості зі  сплати аліментів,  станом на жовтень 2019 року у ОСОБА_1    розмір  заборгованості  по аліментах  складає  92696 грн 20 коп. (а.с.39).

Звернувшись до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 вказав, що підставою для цього є втрата роботи і постійного заробітку, утримання іншої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України та роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, у повній мірі проаналізувавши вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються  із ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 на  утримання доньки  – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів.

Посилання скаржника на те, що на його утриманні перебуває інша дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано відхилено судом першої інстанції з тих підстав, що факт наявності у позивача іншої дитини, не може слугувати самостійною підставою для зменшення  розміру аліментів. До того ж, ОСОБА_3 не надав жодних доказів про те, що ця дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні, не надав доказів про матеріальний стан матері дитини.

Посилання на те, що позивач не працює і не має постійного заробітку, не підтверджено жодними належними і допустимими доказами. Позивач є працездатним і не позбавлений можливості працевлаштуватись у майбутньому.   

Посилання скаржника на неможливість сплачувати аліменти не може бути підставою для зменшення розміру аліментів до 0 грн, що є фактичною вимогою про скасування сплати аліментів на утримання дитини, оскільки обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття чітко визначений ст. 180 СК України.

Беручи до уваги наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і підстави для його скасування відсутні.    

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Голова судового засідання      
                                          
       Судді