ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

14 січня 2020 року                                                        м.Суми
                                                               Справа №573/512/19 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/104/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Хвостика С. Г. ,  Орлова І. В. 
з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М., 
заявник - директор Комунальної установи Сумської обласної ради «Білопільський дитячий будинок-інтернат» ОСОБА_2,
заінтересовані особи -  Орган опіки та піклування Білопільської міської ради Сумської області, ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу директора Комунальної установи Сумської обласної ради «Білопільський дитячий будинок-інтернат» ОСОБА_2
на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 04 листопада   2019 року, ухвалене у складі судді Свиргуненко Ю.М. та присяжних: Мальцевої Я.І., Фоменко С.М., в приміщенні Білопільського районного суду Сумської області, повний текст судового рішення виготовлено 04 листопада 2019 року,

                                                      В С Т А Н О В И В:
У березні 2019 року директор Комунальної установи Сумської обласної ради «Білопільський дитячий будинок-інтернат» (далі - КУ СОР «Білопільський дитячий будинок-інтернат») ОСОБА_2, заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Білопільської міської ради Сумської області, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.
Заяву мотивуває тим, що з  26 липня 1996 року в даному закладі проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого  Білопільський районний суд Сумської області рішенням від 24 червня 2010 року визнав недієздатним та призначив йому опікуна в особі директора КУ СОР «Білопільський дитячий будинок-інтернат» ОСОБА_2
На сьогоднішній день психічний стан підопічного ОСОБА_1 значно покращився, у зв`язку з чим посилаючись на ст. 42 ЦК України просить суд скасувати рішення  Білопільського районного суду Сумської області від 24 червня 2010 року про визнання ОСОБА_1 недієздатним та поновити його цивільну дієздатність.
Білопільський районний суд Сумської області рішенням від 04 листопада 2019 року в задоволенні заяви директора КУ СОР «Білопільський дитячий будинок-інтернат» ОСОБА_2 про поновлення цивільної дієздатності фізичної особи відмовив.
  В апеляційній скарзі директор КУ СОР «Білопільський дитячий будинок-інтернат» ОСОБА_2, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів по справі, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги про поновлення цивільної дієздатності ОСОБА_1 .
В доводах апеляційної скарги зазначає, що підопічний перебуває у закладі з 26 липня 1996 року. За весь цей час він проходив  у закладі соціально-педагогічну реабілітацію, тому його психічний стан  значно покращився.
Зазначає, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 189 від 02 травня 2019 року ОСОБА_1 спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його  життєдіяльність та потребує консультативного спостереження у лікаря-психіатра.
  Вважає, що суд помилково не прийняв до уваги значне поліпшення стану здоров`я ОСОБА_1 та відмовив у задоволенні заяви про поновлення його цивільної дієздатності.
  Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення директора КУ СОР «Білопільський дитячий будинок-інтернат» ОСОБА_2 та ОСОБА_1., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення цивільної дієздатності,  суд першої інстанції виходив з того, що значне поліпшення здоров`я  або видужання  ОСОБА_1 не відбулось, що підтверджується висновками судово-психіатричних  експертиз, тому підстав для поновлення його цивільної дієздатності  суд не вбачає.
Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного. 
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що з 26 липня 1996 року по теперішній час ОСОБА_1 знаходиться в КУ СОР «Білопільський дитячий будинок-інтернат» на повному державному забезпеченні (а. с. 4).
Білопільський районний суд Сумської області рішенням від 24 червня 2010 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнав недієздатним та призначив його опікуном директора Білопільського дитячого будинку-інтернату ОСОБА_2 (а. с. 5).
З висновку судово-психіатричної експертизи № 189 від 02 травня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки легкої розумової відсталості (виражена дебільність), F70.0. Агресивних та аутоагресивних тенденцій не виявляє. Спроможній самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Психічний стан ОСОБА_1 поліпшився, але видужання не можливе. За своїм психічним станом він не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує призначення піклувальника та консультативного спостереження у лікаря-психіатра, медикаментозне лікування не є обов`язковим (а. с. 31-33). 
Відповідно до висновку повторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 393 від 05 вересня 2019 року, проведеної із залученням експерта психолога, ОСОБА_1 виявляє ознаки помірної розумової відсталості (нерізко виражена імбецильність), F71. За своїм психічним станом останній не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Інтелектуальний дефект ОСОБА_1 зберігається протягом усього життя, таким чином, здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок поліпшення психічного стану не є можливою (а. с. 64-68).
Частиною 1 ст. 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.
Статтею 42 ЦК України передбачено, що за заявою опікуна або органу опіки та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Порядок поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Відповідно до ч. 4 ст. 300 ЦПК України  скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.
Зазначена норма права визначає,  що  висновок судово-психіатричної експертизи, якою встановлюється видужання або значне поліпшення психічного стану фізичної особи, яка була визнана недієздатною, є єдиною підставою  для скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності цієї фізичної особи.   
Визначення наявності або відсутності психічного розладу, а також його стійкості або тимчасовості є виключною компетенцією лікарів - психіатрів.
За правилами ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово -психіатричну експертизу.
Метою проведення судово-психіатричної експертизи при розгляді зазначеної категорії цивільних справ є з`ясування наявності чи відсутності підстав для визнання фізичної особи  недієздатною, а саме: встановлення наявності або відсутності психічного розладу у особи; з`ясування, чи є психічний розлад здоров`я конкретної особи стійким і хронічним або тимчасовим, а також визначення ступеня впливу цього розгладу на здатність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). 
Доводи апеляційної скарги, що психічний стан ОСОБА_1 значно покращився, не ґрунтуються на матеріалах справи.
Суд  першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги саме висновок  повторної судової психолого-психіатричної експертизи № 393 від 05 вересня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 виявляє ознаки помірної розумової відсталості (нерізко виражена імбецильність), F71; за своїм психічним станом останній не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; інтелектуальний дефект ОСОБА_1 зберігається протягом усього життя, таким чином, здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок поліпшення психічного стану не є можливою (а. с. 64-68), так як вказана експертиза є комплексною, вона проведена лікарем - судово-психіатричним експертом ОСОБА_3 та експертом-психологом ОСОБА_4 .
Крім того, і висновок  судово-психіатричної експертизи № 189 від 02 травня 2019 року, на який посилається директор КУ СОР «Білопільський дитячий будинок-інтернат» ОСОБА_2 , не свідчить про видужання ОСОБА_1 або значне поліпшення його здоров`я, оскільки згідно даного висновку ОСОБА_1 не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними. 
Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_2 він погоджується з висновками лікарів, але заяву про поновлення дієздатності, і апеляційну скаргу на рішення суду, він подав за наполяганням самого ОСОБА_1 . Останній в судовому засіданні пояснив, що бажає поновити свою дієздатність, оскільки хоче розпоряджатися належними йому коштами та пересуватися без нагляду працівників інтернату. Проте бажання самого ОСОБА_1 , який має захворювання, поновити його дієздатність, за відсутності висновку судово-психіатричної експертизи, якою встановлено видужання або значне поліпшення його психічного стану, виходячи з наведених норм діючого законодавства, не є підставою для поновлення дієздатності.  
Відтак на даний час підстави для поновлення цивільної дієздатності ОСОБА_1 відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування  рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, у  зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1;  375, 381-382 ЦПК України,  суд - 
                                                     П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу директора Комунальної установи Сумської обласної ради «Білопільський дитячий будинок-інтернат» ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення  Білопільського районного суду Сумської області від 04 листопада   2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 січня 2020 року.

Головуючий                                                                        Т.А. Левченко

Судді:                                                                                   С.Г. Хвостик

                                                                                               І.В. Орлов