Ухвала
 
04 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 319/908/19
провадження № 61-2066ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 23 вересня 
2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 грудня 
2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до 
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини.
Позовна заява мотивована тим, що з 04 липня 1988 року ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який не розірвано.
З 2011 року ОСОБА_1 є непрацездатним пенсіонером за віком.
Також позивач вказувала, що з 2018 року відповідач відмовився її утримувати, однак є працездатною особою не пенсійного віку, має значні неофіційні доходи і може надавати їй матеріальну допомогу. Жодних інших утриманців чи аліментних обов`язків відповідач не має. Добровільно допомогу на утримання чоловік їй не надає.
Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просила суд стягнути з 
ОСОБА_2 на її користь як непрацездатної дружини аліменти у розмірі 
ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 26 липня 2019 року. 
Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області 
від 23 вересня 2019 року (у складі судді Валігурського Г. Ю.) у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 23 грудня 2019 року 
(у складі колегії суддів: Бєлки В. Ю., Кухаря С. В., Онищенко Е. А.) рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 23 вересня 
2019 рокузалишено без змін.
Судові рішення мотивовані тим, що відповідно до довідки, виданої 
26 липня 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, сума пенсії ОСОБА_1 за період з травня по липень 2019 року складає загалом 4 826,16 грн, тобто 1 608,72 грн на місяць.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність 
з 01 січня 2019 року - 1 497 грн, з 01 липня - 1 564 грн. 
Отже, на час звернення з позовом до суду позивач отримує пенсію за віком у розмірі 1 608,72 грн, її доходи забезпечують їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України. 
22 січня 2020 року до  Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
 ОСОБА_1 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 23 вересня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 грудня 2019 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 
2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Предметом позову у цій даній справі є стягнення аліментів.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.
Отже, справа є незначної складності, тому є малозначною відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України.
При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.
У касаційній скарзі відсутні обґрунтовані підстави для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України 
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 23 вересня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                І. М. Фаловська