ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" лютого 2020 р.           Справа№ 927/999/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Ткаченка Б.О. 
          Суліма  В.В. 
 
 секретар судового засідання Нікітенко А.І.
за участю представників:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 11.12.2019 
у справі № 927/999/19 (суддя -Ноувен М.П.)

за позовом: Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації
до відповідача: Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області
про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

          Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 11.12.2019 у справі №  927/999/19 відмовлено Управлінню капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації у відкритті провадження у справі, позовну заяву разом із доданими до неї документами повернуто Управлінню капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації, роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого адміністративного суду за правилами адміністративного судочинства.
Не погоджуючись із винесеною ухвалою місцевого господарського суду, Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 11.12.2019 у справі № 927/999/19 за позовом: Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації до відповідача: Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про зобов`язання вчинити певні дії, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються тим, що Чернігівський окружний адміністративний суд ухвалою від 21.11.2019 у відкритті провадження у справі відмовив та роз`яснив позивачу, що він має право звернутись до суду у порядку господарського судочинства.
На думку скаржника, у спірних правовідносинах, які склались між позивачем та відповідачем відсутні відносини влади і підпорядкування, натомість між сторонами склались господарські правовідносини.
Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2020 справу № 927/999/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Смірнова Л.Г., Калатай Н.Ф.
Апеляційна скарга Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації відповідає вимогам     статті 258 ГПК України, підстав для її повернення та відмови у відкритті апеляційного провадження не встановлено.
Північний апеляційний господарський суд визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.
Суддя-доповідач доповів колегії суддів про закінчення проведення підготовчих дій та про необхідність призначення справи до розгляду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 11.12.2019 у справі №     927/999/19. Закінчено проведення підготовчих дій. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні 03.02.2020.
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2020, у зв`язку із перебуванням суддів Калатай Н.Ф. та Смірнової Л.Г., які не є головуючим суддями (суддями-доповідачами), у відпустках, призначено повторний автоматизований розподіл справи №      927/999/19.
Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2020 справу № 927/999/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк     О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
Відповідно до частини 14 статті 32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд справи буде здійснюватися в порядку ст. 32, 270 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 03.02.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2020 прийнято справу № 927/999/19 до провадження за апеляційною скаргою Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 11.12.2019 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк     О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
31.01.2020 від відповідача через відділ канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 11.12.2020 у справі № 927/999/19.
Представники позивача та відповідача у судове засідання 03.02.2020 не з`явились.
Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників позивача та відповідача.
Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.
Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, позивач - Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації, звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про зобов`язання Новгород-Сіверську міську раду прийняти від розпорядника державних коштів - Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації, витрат по об`єкту "Ліквідація наслідків зсуву та ерозійних явищ території провулку Романа Волкова в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області" загальною вартістю 550 593,54 грн. та по об`єкту "Відновлювальні та протизсувні роботи з реконструкцією перепадного колодязя зливової водовідної каналізації по вул. Монастирська в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області" загальною вартістю 291 687,13 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що бездіяльність відповідача фактично порушує права позивача та може створити негативні наслідки у вигляді накладення штрафних санкцій за порушення ведення бухгалтерського обліку та звітності.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.
Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття обмеження основоположних прав і свобод від прийнятого у законотворчій практиці поняття фіксація меж самої сутності прав і свобод шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).
При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 №9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.
Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Статтею 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.
Згідно із ч. 3 ст. 22 Закону України Про судоустрій і статус суддів, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.
Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.
В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).
Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.
Підвідомчість справ загальним, адміністративним і господарським судам визначається законодавством.
При цьому, питання про те, чи підвідомча господарському суду справа, повинно вирішуватись залежно від того, який характер мають спірні правовідносини, тобто чи є вони приватноправовими чи публічно-правовими.
Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.
Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 4 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень", згідно з пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, визначається як орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Таким чином, як справу адміністративної юрисдикції розуміють переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб`єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Тобто справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб`єктами правовідносин, у яких хоча б один з них законодавчо уповноважений приймати рішення, надсилати приписи, давати вказівки, обов`язкові до виконання іншими учасниками правовідносин.
Натомість визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Дослідивши позовної заяви, проаналізувавши норми чинного законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі в порядку господарського судочинства за позовом Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації, враховуючи викладене та наступне.
Як вже зазначалось, позивачем заявлені вимоги зобов`язати Новгород-Сіверську міську раду прийняти від розпорядника державних коштів - Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації, витрат по об`єкту "Ліквідація наслідків зсуву та ерозійних явищ території провулку Романа Волкова в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області" загальною вартістю 550 593,54 грн. та по об`єкту "Відновлювальні та протизсувні роботи з реконструкцією перепадного колодязя зливової водовідної каналізації по вул. Монастирська в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області" загальною вартістю 291 687,13 грн.
Бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.
Згідно зі статтею 2 Бюджетного кодексу України бюджетне асигнування це повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження (пункт 6); бюджетне зобов`язання це будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому (пункт 7); розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету Пункт 47).
Стаття 22 Бюджетного кодексу України передбачає, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів.
На підставі пункту 3 частини першої статті 46 Бюджетного кодексу України однією із стадій виконання бюджету за видатками є взяття бюджетних зобов`язань.
Згідно з пунктом 21 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства є порушення порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань, включаючи необґрунтовану відмову в реєстрації або несвоєчасну реєстрацію бюджетних зобов`язань.
З аналізу норм ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», статті 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» випливає, що управління та розпорядження державним і комунальним майном є організаційно-правовою діяльністю суб`єктів владних повноважень - органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які здійснюють її шляхом прийняття актів з дотриманням встановленої процедури. 
До компетенції адміністративних судів належать, зокрема, спори фізичних або юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Тобто, адміністративні суди розглядають публічно-правові спори - такі, що виникають, зокрема, у зв`язку зі здійсненням владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності органів публічної влади. 
Як вбачається із позовної заяви, виникнення спірних правовідносин обумовлено бездіяльністю відповідача щодо вирішення питань, які в силу законодавчих приписів належать до його виключної компетенції, як органу місцевого самоврядування, тому законність таких дій (бездіяльності) підлягає перевірці адміністративним судом.
Натомість, позивачем не обґрунтовано того, що даний спір є спором про господарські правовідносини, оскільки із наведених обставин вбачається, що позовні вимоги обґрунтовуються саме бездіяльністю відповідача щодо прийняття на його баланс витрат по спірним об`єктам, а позов у даній справі не є спором про право і підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства з огляду на те, що виник внаслідок виконання відповідачами владних управлінських функцій та має публічно-правовий характер.
Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.
Посилання скаржника на те, що Чернігівський окружний адміністративний суд ухвалою від 21.11.2019 у відкритті провадження у справі відмовив та роз`яснив позивачу, що він має право звернутись до суду у порядку господарського судочинства є безпідставним, крім того, скаржник не позбавлений права оскаржити ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 у справі № 620/3403.
Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування ухвали Господарського суду Чернігівської області від 11.12.2019 у справі № 927/999/19 та для задоволення апеляційної скарги Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації, відсутні.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Скаржником у апеляційній скарзі не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення. 
Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду Чернігівської області від 11.12.2019 у справі № 927/999/19.
Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.  
За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, у зв`язку із тим, що заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.
З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування ухвали місцевого суду не вбачається.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації, згідно із ст. 129 ГПК України.
Керуючись статтями 232, 233, 236, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 11.12.2019 у справі №  927/999/19 залишити без змін.
3. Судові витрати покласти на Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації.
4. Справу № 927/999/19 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Повний текст постанови складено 04.02.2020.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
          Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286- 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                      О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                Б.О. Ткаченко

                                                                                В.В.  Сулім