ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/6440/19	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
                    за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року (суддя Сліпець Н.Є., м. Дніпро, повний текст рішення складено 23.09.2019 року) у справі №160/6440/19 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет»   до  Одеської митниці ДФС   про  визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, -

в с т а н о в и в:
10.07.2019 року ТОВ «АТБ-Маркет» (далі по тексту – позивач) звернулось до суду з позовом до Одеської митниці ДФС (далі по тексту – відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 21.02.2019 року № UA500060/2019/000016/2; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.02.2019 року  UA500060/2019/00164.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року позовні вимоги ТОВ «АТБ-Маркет» задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Одеська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що при винесенні ним оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації він керувався прописаним у Митному кодексі України правилом визначення митної вартості переміщених товарів, де визначено, що якщо з наданих декларантом митної вартості товарів не можливо встановити дійсність задекларованої митної вартості, то митний орган вправі застосувати інші методи визначення митної вартості, окрім методу за прописаною вартістю у контракті або договорі. Апелянт вказував, що ним при митному оформленні товарів виявлено розбіжності у поданих до оформлення документів,  які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, наданий страховий поліс не відповідає умовам. Апелянт вказав, що позивачем, не було надано необхідних документів для підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості та в поданих документах були розбіжності у даних щодо розрахунку ціни, різні умови формування ціни товару, тому митницею було вирішено застосувати інший метод визначення митної вартості ніж був застосований декларантом. Апелянт зазначив, що він своїм рішенням правомірно визначив митну вартість товару, оскільки заявлена позивачем митна вартість по відпрацюванню бази даних була нижча, ніж митна вартість подібних товарів, оформлених митними органами України у попередні періоди на митну територію України. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Справа розглянута згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «АТБ-Маркет» при поданні до митного органу митної декларації, обґрунтовано застосовано перший метод, як основний метод визначення митної вартості товарів за ціною договору. Суд першої інстанції зазначив, що Одеська митниця ДФС не мала підстав змінювати митну вартість імпортованих товарів, оскільки позивачем було надано повний пакет документів на підтвердження визначеної ним у митній декларації вартості товарів, розбіжності не перешкоджають встановити справжню вартість товарів, документи дають змогу ідентифікувати товар та об`єктивно визначити його ціну по договору.  Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою    визначення основи вартості товару, що між позивачем та митницею не відбувалось.  Суд першої інстанції наголосив, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товарів за першим методом визначення його митної вартості.
Матеріалами справи встановлено, що 11.03.2015 року між ТОВ «АТБ-Маркет» (покупець) та «SHANGHAI OMA SAFETY PRODUCTS COMPANY LIMITED» (Китайська Народна Республіка) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт (угоду) № 2920-DG/СN, за умовами якого продавець здійснює поставку товару згідно специфікацій, а покупець приймає та оплачує товар. 
До контракту № 2920-DG/СN сформовано специфікацію № 33 від 11.01.2019 року, згідно умов якої, «SHANGHAI OMA SAFETY PRODUCTS COMPANY LIMITED» здійснивало поставку наборів з 3 пар робочих перчаток ТМ Розумний вибір, кількість наборів 63200, ціна за набір 0,3980 доларів США, загальна вартість поставки товару – 25153,60 доларів США. Умовами специфікації сторони передбачили поставку на умовах FOB-Шанхай, оплата за товар здійснюється протягом 25 днів від дати видання коносаменту.
Встановлено, що для здійснення митного оформлення товару 20.02.2019 року позивачем до Одеської митниці ДФС було подано митну декларацію по формі МД-2 № UA500060/2019/004604, відповідно до якої було задекларовано товари до розмитнення:  набір з 3-х пар робітничих (господарських) трикотажних перчаток (бавовна 65%, поліестер 35%, покриті вкрапленням з ПВХ на робочій стороні, 63200 наборів. Загальна сума за декларацію 25153,60 у валюті USD, курс валюти 27,173251, вартість складає 26529,61 доларів США,  у гривні 720895,8600, до яких увійшли транспортні витрати, страховка товару. Вартість товару (набір з 3-х пар робітничих (господарських) трикотажних перчаток) кількість 63200 штук, визначено як 0,4197 доларів США за 1 штуку набору.
Позивач при поданні митної декларації визначив митну вартість партії товару за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), виходячи з ціни, встановленої сторонами у контракті на умовах поставки FOB-Шанхай CN Інкотермс-2010.
Встановлено, що разом з ВМД № UA500060/2019/004604 20.02.2019 року позивачем подано до митного органу: зовнішньоекономічний договір (контракт) на поставку продукції №2920-DG/СN від 11.03.2015 року, специфікацію №33 від 11.01.2019 року, рахунок-фактуру (інвойс) №HМА-19011 від 11.01.2019 року, транспортні (перевізні) документи № 9489 від 19.02.2019 року, №MREFB19011255 від 14.01.2019 року, інвойс № 246 від 20.02.2019 року, інвойс №247 від 20.02.2019 року, інвойс №4108 від 01.01.2018 року, генеральний договір добровільного страхування вантажів №40-0197-18-00011 від 01.03.2018 року, страховий сертифікат №40-0197-18-00011/3114 від 17.01.2019 року
Митний орган при перевірці поданих документів дійшов висновку, що документи не містять всіх даних для визначення митної вартості товару, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Вказував, що  відповідно до пп. «в» п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п. 2.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11.03.2015 року №2920-DG/СN витрати на упаковку та маркування включені у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Наданий страховий поліс №40-0197-18-00011/3114 від 17.01.2019 року не відповідає вищезазначеним умовам. Дата складання страхового полісу 17.01.2019 року, а дата коносаменту MRFB19011255 - 14.01.2019 року, тобто вантаж слідував маршрутом незастрахований. Також на страховому полісі відсутні печать та підпис страхувальника. 
Одеська митниця ДФС запропонувала усунути недоліки у визначені митної вартості та подати додаткові документи. На виконання вимог Одеської митниці ДФС позивачем надано копію митної декларації країни відправлення №223120190000131415 від 11.01.2019 року, прайс-лист виробника товару б/н від 02.01.2019 року, комерційну пропозиція б/н від 08.01.2019 року; банківські платіжні документи: swift № б/н від 28.01.2019 року, платіжне доручення №114 від 24.01.2019 року, заяву про купівлю іноземної валюти № 114 від 24.01.2019 року, страховий поліс з печаткою №40-0197-18-00011/3114 від 17.01.2019 року. 
Митним органом 21.02.2019 року прийнято рішення про коригування    митної вартості    товару № UA500060/2019/000016/2 із застосуванням резервного методу у відповідності до  статті 64 Митного кодексу України. На підставі цього рішення відповідач оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №  UA500060/2019/00164 від 21.02.2019 року. 
Коригуючи митну вартість, митний орган змінив ціну товару - набір з 3-х пар робітничих (господарських) трикотажних перчаток (бавовна 65%, поліестер 35%, покриті вкрапленням з ПВХ на робочій стороні, змінив  загальну вартість на 112603,44 доларів США, визначивши вартість за одиницю товару як 0,5939 доларів США за 1 пару перчаток, що становить 1,7817 доларів США за набір з 3-х пар. 
Встановлено, що митниця використала наявну інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за другорядними методами (шостим), оформленого за митною декларацією № UA100050/2019/277774 від 28.01.2019 року.
Для випуску товарів у вільний обіг, позивачем подано нову митну декларацію № UA500060/2019/004813 від 11.06.2019 року, де вказано митну вартість товарів відповідно до відкоригованих сум. 
Відповідно до ст. 49, ч. 1, ч. 3  ст. 51, ч. 2 ст. 52 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України у митних режимах, відмінних від митного режиму імпорту, здійснюється згідно з положеннями  статей 65,  66  цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у  частинах п`ятій  і  шостій статті 52  цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Отже, передбачений перелік документів, які подаються разом з митної декларацію, які мають на меті встановити товар та визначити його вартість, вартість страхування, транспортування, упаковки, є вичерпним. У разі, коли декларантом надано повний перелік документів передбачених частиною 2 ст. 53 МК України, та можливо встановити повну, вірну ціну товару, складники, що впливають на формування його вартості, вимагати додаткові документи заборонено.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України   рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з ч. 2-4 ст. 57, ч. 1-2 ст. 58 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Колегія суддів звертає увагу, що Одеська митниця ДФС просила позивача надати докази включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, просила надати пояснення щодо страхового полісу, оскільки страховий поліс №40-0197-18-00011/3114 від 17.01.2019 року не відповідає умовам.  На виконання вимог Одеської митниці ДФС позивачем надано страховий поліс з печаткою №40-0197-18-00011/3114 від 17.01.2019 року. 
Відповідно до п. 2.2. контракту №2920-DG/СN ціна на товар розуміється згідно з умовами FOB - Шанхай, Китай, якщо інше не обумовлено у специфікаціях, і включає в себе вартість завантаження товару у постачальника, вартість всіх митних формальностей в країні продавця, вартість сертифікації товару, вартість пакування, маркування, не включаючи податки та мита на території України. Ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку із чим відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначенні митної вартості товару.
Одеська митниця ДФС зазначає, що згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Проте, наданий страховий поліс №40-0197-18-00011/3114 від 17.01.2019 року не відповідає вищезазначеним умовам. Проте, специфікацією №33 від 11.01.2019 року до контракту №2920-DG/СN від 11.03.2015 року передбачено, що товар має бути поставлений на умовах поставки FOB-Шанхай/FOB-Shanghai. 
Відповідно до пунктів А.3. та Б.3. Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс «Договори перевезення та страхування» терміну поставки FOB як у продавця та і покупця відсутні зобов`язання щодо укладення договорів страхування. При поставці товару на умовах FOB сторони самі вирішують, чи бажають вони застрахуватися та в якій мірі.
ТОВ «АТБ-Маркет» за генеральним договором добровільного страхування вантажів від 01.03.2018 року №40-0197-18-00011, укладеним з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», здійснило добровільне страхування товару, страховий тариф складає 0,034% від страхової суми. Наданий страховий поліс №40-0197-18-00011/3114 від 17.01.2019 року відповідає міжнародним правилам інтерпретації комерційних термінів Інкотермс. 
Встановлено, що Одеською митницею ДФС при коригуванні митної вартості товарів за вантажно-митною декларацією № UA500060/2019/004604, використовувалась інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за другорядним (шостим) методами згідно за оформленням подібного товару, за раніше поданими ВМД, зокрема, № UA100050/2019/277774 від 28.01.2019 року.
Ухвалою суду апеляційної інстанції Одеську митницю ДФС зобов`язано надати до суду належним чином завірену копію ВМД № UA100050/2019/277774 від 28.01.2019 року, проте ухвалу суду не виконано. Суд робить висновок про відсутність такої вантажно-митної декларації, на основі даних якої, відповідачем здійснено коригування митної вартості.
В матеріалах справи відсутня копія вантажно-митної декларації від 28.01.2019 № UA100050/2019/277774, яка була взята митним органом для коригування митної вартості товарів: набір з 3-х пар робітничих (господарських) трикотажних перчаток (бавовна 65%, поліестер 35%, покриті вкрапленням з ПВХ на робочій стороні. 
Коригуючи митну вартість, Одеська митниця ДФС вказувала на розбіжності, проте, що саме заважало митниці встановити митну вартість на основі зовнішньоекономічного контракту з урахуванням транспортних витрат, витрат страхування та пакування, Одеська митниця ДФС не обґрунтувала, чому для коригування митної вартості товару, вибрано саме митну декларацію № UA100050/2019/277774, товар за якими був розмитнений за резервним (шостим) методом. 
Згідно експертного висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати від 24.04.2019 року № ГО-971 ринкова вартість товару, що ввозився: наборів з 3 пар робочих перчаток ТМ Розумний вибір виробник - «SHANGHAI OMA SAFETY PRODUCTS COMPANY LIMITED», складає 0,3980 доларів США за набір, тобто у ціновій варіації, яку у митній декларації заявив позивач.
Поряд з тим, частинами 1, 2, 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у  частині першій статті 58  цього Кодексу. 
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2)   неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9  цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, митниця не довела правомірність свого рішення, не обґрунтувала в чому саме, на її думку, розбіжності в документах поданих позивачем, не дають змогу визначити митну вартість товару за основним методом – за ціною товару, чому саме вищевказані вантажно-митні декларації застосовано до спірних правовідносин. 
Судова колегія вказує, що частиною 7 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
На думку суду, позивачем було вірно проведено розрахунок митної вартості, відповідно до контракту,   подано документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Митного кодексу України, вірно обрано метод визначення митної вартості товару.
Згідно частин 1, 6 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Новий розподіл судових витрат здійснюється у разі задоволення апеляційної скарги. Не передбачено повернення судових витрат, здійснених суб`єктом владних повноважень. З огляду на вищевказане, зміну розподілу судових витрат не проводити.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст.   242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

                                                        п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС –  залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №160/6440/19  – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 – 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова