Ухвала
Іменем України 
22 січня 2020 року
м. Київ
справа № 638/19344/18
провадження № 51-3262 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого             ОСОБА_1 ,
суддів:                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2019 року про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 ,
встановив:
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року прокурору у кримінальному провадженні відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та змінено запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
У касаційній скарзі прокурор порушив питання про перевірку вказаної ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу та додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора є оскарження ним судового рішення місцевого суду про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його заміну на цілодобовий домашній арешт, яке згідно з положеннями ч. 2 ст. 392 КПК окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, оскільки постановлене під час судового провадження, натомість заперечення проти такого рішення можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Незважаючи на те, що рішенням Конституційного Суду України від 13 червня                      2019 року визнано неконституційними положення ч. 2 ст. 392 КПК щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вірно відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки в даному випадку обвинуваченому змінено запобіжний захід - з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, а тому, застосування вказаного рішення Конституційного суду України, під час розгляду апеляційним судом апеляційної скарги прокурора є неможливим.
За таких обставин, відмовляючи прокурору у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити прокурору ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від                24 жовтня 2019 року про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 . 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                 ОСОБА_3