Справа № 463/1727/19                                Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/2680/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 
Категорія:68

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої - судді Копняк С.М.,
суддів - Бойко С.М., Ніткевич А.В.
                        секретар Юзефович Ю.І., 
                        з участю апелянта ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 12 липня 2019 року, постановлену в складі головуючого судді Мармаша В.Я., у справі за скаргою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , Франківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області, Личаківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області про визнання неправомірними дій державного виконавця, зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а:

заявник ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Владиш І.В., якою просила визнати неправомірними його дії щодо списання з боржника ОСОБА_1 заборгованості у виконавчому провадженні № 54504447 за два місяці літнього періоду 2018 року всупереч виконавчому листу Личаківського районного суду м. Львова № 463/2261/16-ц, виданому 09.08.2017 року, про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь доньки ОСОБА_3 до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років; та зобов`язати уповноважену посадову особу Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області стягнути із боржника ОСОБА_1 заборгованість у виконавчому провадженні № 54504447 за два місяці літнього періоду 2018 року на підставі виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова № 463/2261/16-ц, виданого 09.08.2017 року, про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь доньки ОСОБА_3 до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років. Скаргу мотивує тим, що державним виконавцем Франківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Владиш І.В. безпідставно списано із боржника ОСОБА_1 заборгованість у виконавчому провадженні № 54504447 за два місяці літнього періоду 2018 року на підставі виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова № 463/2261/16-ц, виданого 09.08.2017 року, оскільки ні в рішенні суду, ні у виконавчому листі не вказано, що літній період не враховується у розрахунковий період, за який нараховуються аліменти.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12 липня 2019 року скаргу ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , Франківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області, Личаківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області про визнання неправомірними дій державного виконавця, зобов`язання до вчинення дій – задоволено частково.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Владиш І.В. щодо виключення із розрахунку заборгованості боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 54504447 двох місяців літнього періоду 2018 року.
Зобов`язано державного виконавця Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Сидія О.В. розглянути питання про включення до розрахунку заборгованості боржника ОСОБА_1 двох місяців літнього періоду 2018 року згідно виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова № 463/2261/16-ц, виданого 09.08.2017 року.
В решті вимог скарги – відмовлено. 
Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 12 липня 2019 року в частині задоволених вимог скаржника оскаржила заінтересована особа - ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо виключення із розрахунку заборгованості заінтересованої особи у виконавчому провадженні № 5404447 двох місяців літнього періоду 2018 року є незаконною, а дії державного виконавця Владиш І.В. законними і правомірними. Оскаржувана ухвала порушує його законні права та інтереси.
В обґрунтування вимог покликається на те, що потребу в матеріальній допомозі у формі аліментів має бути обов`язково пов`язаною з навчанням, в разі припинення навчання право на таке утримання припиняється. 21 червня 2018 року ОСОБА_3 фактично припинила своє навчання в одному закладі освіти – відокремлений структурний підрозділ Техніко-економічний коледж НУ «Львівська політехніка», а з 01.09.2018 року розпочала здобувати вищу освіту (ступінь Магістра) в іншому навчальному закладі - НУ «Львівська політехніка», тобто два спірні місяці 2018 року ОСОБА_3 не навчалась і в розумінні положень «Про вищу освіту», до освітньої програми, як системи освітніх компонентів на відповідному рівні вищої освіти в межах спеціальності – не долучалась. Озвучена форма припинення навчання передбачена п. 1 ч. 1 ст. 46 Закону, а саме «Підстави для відрахування здобувача вищої освіти є завершення навчання за відповідною освітньою програмою. Тобто, з такою нормою Закону, за два місяці: липень і серпень, коли здобувачі вищої освіти не навчались, закінчили одну освітню програму (молодший спеціаліст) та очікували за рейтинговим списком вступити та освоювати нову освітню програму на бакалавра, - то і аліментних зобов`язань в заінтересованої особи не виникало.
Просить ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 12 липня 2019 року в частині задоволеної вимоги скаржника щодо визнання неправомірними дій державного виконавця Франківського ВДВС м Львів ГТУЮ у Львівській області скасувати і прийняти нову, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 .
       Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.
04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.
       А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який постановив ухвалу, що оскаржується.        
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також вимог та підстав скарги, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.
       Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає. 
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вирішуючи спір і частково задовольняючи скаргу ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Владиш І.В. щодо виключення із розрахунку заборгованості боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 54504447 двох місяців літнього періоду 2018 року були неправомірними, оскільки ОСОБА_3 закінчила навчання у Львівському техніко-екологічному коледжі НУ «Львівська політехніка» 01 липня 2018, у зв`язку з чим її слід вважати такою, що навчалась в липні 2018 року в зазначеному вище навчальному закладі. Після цього, як вбачається із довідок від 05.09.2018 року, ОСОБА_3 з 01.09.2018 року була зарахована на заочну форму навчання з підготовки магістрів до ІГСН НУ «Львівська політехніка» та на денну форму навчання до Інституту економіки і менеджменту НУ «Львівська політехніка». При цьому договір № 27-24 про надання освітніх послуг із заявником ОСОБА_2 на навчання ОСОБА_3 в ІГСН НУ «Львівська політехніка» був укладений у серпні 2018 року (04.08.2018 року).
З правильністю та обґрунтованістю висновків суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на таке.
Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Владиш І.В. перебувало виконавче провадження ВП № 54504447 з виконання виконавчого листа № 463/2261/16-ц, виданого 09 серпня 2017 року Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з навчанням у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 15 травня 2016 року до 01 липня 2016 року та з 01 вересня 2016 року і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років.
Постановою державного виконавця Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Владиш І.В. від 07 листопада 2018 року виконавче провадження ВП № 54504447 передано до Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів ГТУЮ у Львівській області, та постановою від 07 листопада 2018 року прийнято до виконання головним державним виконавцем Личаківського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області Сидієм О.В.
Вказані дії та рішення державних виконавців стягувачем не оскаржувались.
Як убачається з матеріалів виконавчого провадження ВП № 54504447 при його передачі від одного органу державної виконавчої служби до іншого був складений розрахунок заборгованості по аліментах від 30 жовтня 2018 року, згідно із яким заборгованість боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на цю дату відсутня.
Стягувач ставить під сумнів виключення державним виконавцем із цього розрахунку аліментів за липень та серпень 2018 року, які були включені у попередній розрахунок, складений станом на 03 вересня 2018 року, та просить зобов`язати державного виконавця у провадженні якого перебуває дане виконавче провадження, включити ці місяці до суми до розрахунку заборгованості боржника.
Тобто, стягувачем фактично ініційовано спір щодо періоду стягнення аліментів, а відтак і розміру заборгованості у порядку передбаченому частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до цієї норми спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Як убачається з матеріалів справи, рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 06 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Присуджено стягувати ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 12.05.2016 року, на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 18 липня 2017 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1   задоволено частково. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Присуджено стягувати з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з навчанням, у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 15 травня 2016 року до 01 липня 2016 року та з 01 вересня 2016 року і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Вирішено припинити виплату аліментів у разі припинення навчання ОСОБА_3 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Вказане рішення ухвалено судом апеляційної інстанції на підставі положень статті 199 СК України.
Згідно із частинами першою та другої цієї статті Кодексу, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
При цьому, за змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання, і цей період повинен контролюватися в межах процедури виконавчого провадження. 
Саме такі висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 346/103/17 (провадження № 61-20178св18) та від 8 лютого 2018 року у справі № 205/1302/16-ц (провадження № 61-2410св18), які повинні були буті врахованими судом першої інстанції в силу положень частини четвертої статті 263 ЦПК України.
У зв`язку із тим, що державним виконавцем отримано дані про те, що ОСОБА_3 не навчалася протягом липня-серпня 2018 року, так як закінчила навчання у Львівському техніко-економічному коледжі Національного університету «Львівська політехніка» з 01 липня 2018 року, а продовжила навчання у Національному університету «Львівська політехніка» з 01 вересня 2018 року, ним правомірно проведено перерахунок заборгованості по аліментах, із виключенням з нього сум аліментів за липень та серпень 2018 року.
Вимога про зобов`язання державного виконавця стягнути заборгованість є похідною від вимоги про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо виключення із розрахунку заборгованості боржника ОСОБА_1 у двох місяців літнього періоду 2018 року, а відтак у задоволенні такої слід відмовити. 
Враховуючи наведене, суд першої інстанції невірно встановивши фактичні обставини справи та невірно застосувавши норми матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини, прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення скарги.
Частиною першою статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У зв`язку з викладеним, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановленням нової про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про скасування оскаржуваної ухвалу суду першої інстанції з постановленням нової про відмову в задоволенні скарги, з скаржника на користь боржника підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним за подання апеляційної скаргу у справі, в сумі 384 грн. 20 коп.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,- 

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 12 липня 2019 року скасувати та постановити нову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , Франківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області, Личаківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області про визнання неправомірними дій державного виконавця Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Владиш І.В. щодо виключення із розрахунку заборгованості боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 54504447 двох місяців літнього періоду 2018 року та зобов`язання державного виконавця Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області до стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості згідно виконавчого листа, виданого Личаківським районним судом м. Львова № 463/2261/16-ц 09.08.2017 року, за два місяці літнього періоду 2018 року – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 24 січня 2020 року.

Головуюча                                                 Копняк С.М.

Судді:         Бойко С.М.

Ніткевич А.В.