ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1095/20 Справа № 203/2711/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 5 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.         
суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до акціонерного товариства "Укрсоцбанк", третя особа державний реєстратор Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєва Світлана Василівна про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, запису про право власності та відновлення запису про право власності, -
В С Т А Н О В И Л А : 

У липні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ПАТ «УКРСОЦБАНК» про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування запису про право власності та відновлення запису про право власності.
Цього ж дня представник позивачів - ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2019 року вказану заяву задоволено в повному обсязі, а саме, заборонено публічному акціонерному товариству «УКРСОЦБАНК» вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 , а також заборонити будь-яким особам вчиняти дії щодо розпорядження квартирою іншим шляхом, в тому числі, але не виключно, вчиняти дії щодо вселення у зазначену квартиру та здійснювати виселення позивачів ОСОБА_1 ОСОБА_2 ..
Ухвала суду мотивована тим, що подальше відчуження відповідачем спірної квартири, з огляду на підстави та предмет заявлених позовних вимог, ускладнить або зробить неможливим виконання судового рішення та відновлення позивачами порушених на їх думку прав в разі можливого задоволення позову. 
В апеляційній скарзі акціонерне товариство "Укрсоцбанк" посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга Банку обґрунтована тим, що суд в односторонньому порядку обмежує його права та свободи як власника та іпотекодержателя, що є неприпустимим. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду частково скасувати, з наступних підстав.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що подальше відчуження відповідачем спірної квартири, з огляду на підстави та предмет заявлених позовних вимог, ускладнить або зробить неможливим виконання судового рішення та відновлення позивачами порушених на їх думку прав в разі можливого задоволення позову. 
З вказаним висновком суду в повній мірі погодитись не можна, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії. 
Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.
Колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову у вигляді заборони вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження спірної квартири є цілком співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки між сторонами дійсно існує спір щодо цієї квартири.
Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо заборони Банку вчинення дій щодо вселення у квартиру та здійснювати виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з квартири, так як вказані вимоги не є засобами забезпечення позову та позовних вимог із цих питань не пред`явлено.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про задоволення заяви в повному обсязі.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала в частині заборони вчинення дій щодо вселення у квартиру та здійснювати виселення позивачів з квартири як така, що суперечить нормам процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.
В іншій частині ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

                                                      П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - задовольнити частково.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2019 року - скасувати в частині заборони вчинення дій щодо вселення у квартиру та здійснювати виселення позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з квартири.
В задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову в частині заборони вчинення дій щодо вселення у квартиру та здійснювати виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з квартири - відмовити.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко