ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року 
м. Київ

справа №  922/636/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю., і Малашенкової Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Шевчик О.Ю.,

учасники справи:
позивач - Інститут рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України,
представники позивача - не з`явився,                                                                                                                                                                                                                                                                             
відповідач - державне підприємство "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України,
представник відповідача - не з`явився,                                                                                                                                                                            

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України
на рішення господарського суду Харківської області  від 05.06.2019 (головуючий - суддя Ольшанченко В.І.) та 
постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 (головуючий - суддя Пушай В.І., судді Попков Д.О., Стойка О.В.),

зі справи № 922/636/19
за позовом Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України (далі - Інститут)
до державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України (далі- Підприємство)
про стягнення 272   514,30 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
У зв`язку з перебуванням судді Селіваненка В.П. на лікарняному склад судової колегії Касаційного господарського суду змінився, що підтверджується Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 06.12.2019, який наявний в матеріалах справи.

Короткий зміст позовних вимог
Інститут звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Підприємства 272   514,30 грн, у тому числі: заборгованості з авторської винагороди (роялті) за надане право на використання сортів рослин на суму 212   057,00 грн; неустойки у вигляді пені від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання у розмірі 46   006,50 грн; інфляційних втрат з простроченої суми зобов`язання у розмірі 14   450,80 грн.
Позов обґрунтовано неналежним виконанням Підприємством зобов`язань за договорами:
- №   44 на реалізацію наукової продукції від 15.01.2014; ліцензійним договором №   44-А  про надання права на використання сорту рослин на умовах невиключної ліцензії від 15.01.2014 (далі - Договір №   44-А); 
- №   5 на реалізацію наукової продукції від 20.01.2015; ліцензійним договором №   5-А  про надання права на використання сорту рослин на умовах невиключної ліцензії від 20.01.2015 (далі - Договір від 20.01.2015 №   5-А);
- №   5 на реалізацію наукової продукції від 15.01.2015; ліцензійним договором №   5-А  про надання права на використання сорту рослин на умовах невиключної ліцензії від 15.01.2014 (далі - Договір від 15.01.2015 №   5-А);
- №   4 на реалізацію наукової продукції від 20.01.2015; ліцензійним договором №   4-А про надання права на використання сорту рослин на умовах невиключної ліцензії від 20.01.2015 (далі - Договір №   4-А); 
- ліцензійним договором №   91-А про надання права на використання сорту рослин на умовах невиключної ліцензії від 26.03.2015 (далі - Договір №   91-А);
- №   7 на реалізацію наукової продукції від 15.10.2015; ліцензійним договором №   7-А  про надання права на використання сорту рослин на умовах невиключної ліцензії від 15.10.2015 (далі - Договір №   7-А); 
- №   8 на реалізацію наукової продукції від 15.10.2015; ліцензійним договором №   8-А  про надання права на використання сорту рослин на умовах невиключної ліцензії від 15.10.2015 (далі - Договір №   8-А); 
- №   41 на реалізацію наукової продукції від 05.12.2016; ліцензійним договором №   41-А  про надання права на використання сорту рослин на умовах невиключної ліцензії від 05.12.2016 (далі - Договір №   41-А); 
- №   40 на реалізацію наукової продукції від 05.12.2016; ліцензійним договором №   40-А про надання права на використання сорту рослин на умовах невиключної ліцензії від 05.12.2016 (далі - Договір №   40-А); 
- №   53 на реалізацію наукової продукції від 16.12.2016; ліцензійним договором №   53-А  про надання права на використання сорту рослин на умовах невиключної ліцензії від 05.12.2016 (далі - Договір № 53-А); 
- ліцензійним договором №   22-С на надання прав на використання сорту рослин на умовах невиключної ліцензії від 17.05.2017 (далі - Договір № 22-С); 
- договір №   9/18-К на реалізацію наукової продукції від 05.02.2018 (далі - Договір №   9/18-К).
Короткий зміст рішення суду першої інстанції , постанови суду апеляційної інстанції 
Рішенням господарського суду Харківської області від 05.06.2019, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2019, у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що станом на 17.05.2018 (день складення відповідачем звітів №   211 та №   212)  виконання умов ліцензійних Договорів від 20.01.2015 №   5-А, №   44-А, №   4-А, №   8-А, щодо обов`язковості звітності ліцензіата, строк дії низки договорів, на підставі умов яких позивачем заявлено до стягнення в примусовому порядку з відповідача сум роялті вже сплинув, а тому стягнення сум роялті як заборгованості, а не як збитків є безпідставним, що обумовлює відсутність правових підстав для стягнення пені і інфляційних втрат.
Водночас за Договорами від 15.10.2015 №   5-А, № 91-А, № 7-А, № 41-А, №40-А, № 53-А відсутні належні та допустимі докази того, насіння якої генерації (еліта чи 1 репродукції) використовувалось Підприємством у спірний період, та відноситься до виробленої продукції у контексті умов договорів. Також неможливо встановити яку саме ставку роялті слід застосовувати та відносно якого саме обсягу виробленої продукції у вигляді насіння, що стало підставою для відмови у стягненні роялті за недоведеністю, та відсутністю правових підстав для стягнення пені і інфляційних втрат.
Разом з тим, судами відмовлено у позову в частині стягнення заборгованості за Договором № 22-С внаслідок невірно визначеної позивачем підстави позову та не доведеністю, що вимоги заявлені відносно того сорту рослин, невиключну ліцензію на використання якої надано Підприємству.
Також судами було встановлено, що Договір № 9/18-К за своєю правовою природою є договором поставки певних сортів рослин та не є ліцензійним договором у розумінні статті 1109 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), тому вимога про стягнення роялті на підставі цього договору не може бути задоволена, а також не підлягають стягненню пеня та інфляційні втрати.
Окрім того, судам апеляційної інстанції не прийнято до уваги доводи Інституту про порушення судом першої інстанції право Інституту на самопредставництво, оскільки установа позивача не відноситься до органів місцевого самоврядування чи до органів державної влади, що не передбачає представництво Інституту за заявою про вступ у справу як представника. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Інститут, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема частин першої, другої, третьої та п`ятої статті 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) просить суд касаційної інстанції скасувати рішення господарського суду Харківської області від 05.06.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 та ухвалити нове рішення, яким стягнути с Підприємства на користь Інституту 272   506,45 грн, у тому числі: 212   057,00 грн основного боргу, 46   006,50 грн неустойки та 14   450,80 грн інфляційних втрат.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
1) Суди попередніх інстанцій позбавили Інститут гарантованого Конституцією України та Міжнародними договорами права на захист та позбавили наукову установу можливості доступу до суду через самопредставництво, зокрема, суди не врахували, що відповідно до пункту 11 частини 16-1 розділу XV Конституції України представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 01.01.2020.
2) Довіреність на представника Підприємства була надана особою, яка не мала таких повноважень.
3) Викладені у судових рішеннях висновки про те, що Інститут безпідставно нарахував у 2018 році роялті, пеню і інфляційні втрати за несвоєчасну сплату заборгованості за ліцензійними Договорами від 20.01.2015 №   5-А, від 15.01.2015 №   5-А, №   44-А, №   4-А, №   91-А, № 7-А, №   8-А, № 41-А, №40-А, № 53-А оскільки такі договори припинили свою дію є хибними та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами у їх системному зв`язку, а також конкретними діями Підприємства спрямованими на виконання зазначених договорів такими як: звітування про процес виробництва, торгівлі і використання зерна з чітко визначеним порядком і строками виплати авторської винагороди (роялті) за надане право на використання сортів рослин.
4) Водночас хибними є висновок судів попередніх інстанцій і про те, що в заключному звіті  про виробництво та рух насіння по сортах селекції від 17.05.2017 №   168/05 відсутні відомості використання сортів рослин на підставі Договору № 22-С та неналежність цього звіту спростовуються діями Підприємства спрямованими на виконання зазначеного договору, зокрема, звітування про процес виробництва, торгівлі і використання зерна з чітко визначеним порядком і строками виплати авторської винагороди (роялті) за надане право на використання сортів рослин.
5) Разом з тим Інститут вважає хибними висновки, викладені судом першої та апеляційної інстанцій про те, що нарахування роялті за Договором №9/18-К є безпідставним, а гарантійний лист від 20.04.2018 вих. № 184 є неналежним та недопустимим доказом оскільки вони спростовуються наявними у матеріалах справи доказами у їх системному зв`язку, а також конкретними діями Підприємства спрямованими на виконання зазначених договорів такими як: звітування про процес виробництва, торгівлі і використання зерна з чітко визначеним порядком і строками виплати авторської винагороди (роялті) за надане право на використання сортів рослин.
6) Окрім того, Інститут посилається на практику Європейського суду у справі "Сокуренко та Стригун проти України", пункт 3 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів, Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної  та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №   2006/23, принцип V, викладеного у Рекомендації № (94) 12 "Незалежність, дієвість та роль суддів", ухваленій Комітетом Міністрів Ради Європи на 518 засіданні заступників міністрів 13.10.1994 та Висновок від 23.11.2001 № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судової влади та незмінюваності суддів. 

Позиція Підприємства
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надійшло.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Між Інститутом та ДП "ДГ "Червона хвиля" укладено низку договорів:
- 15.01.2014 договір №44 на реалізацію наукової продукції (далі - Договір №44) за яким розробник передає насіння розсаднику розмноження другого року ярого ячменю сортів: Взірець у кількості 1500 кг, розсаднику розмноження другого року ярого ячменю Парнас в кількості 1000 кг та розсаднику розмноження другого року ярого ячменю Інклюзив у кількості 1000 кг, що є його науковою продукцією, а споживач приймає його і оплачує згідно з умовами цього договору.
Пунктом 11.1 Договору № 44 визначено, що він набуває сили з дати підписання його сторонами та діє до 30.05.2014.
Як зазначає в позові позивач, ДП "ДГ "Червона хвиля" 05.03.2014 повністю оплатило вартість продукції за Договором №44.
14.03.2014 позивач передав ДП "ДГ "Червона хвиля" насіння за Договором №44 згідно з накладною №   114;
- 15.01.2014 договір №44-А, за яким ліцензіар надає ліцензіату невиключне право (невиключну ліцензію) на використання сорту рослин ярого ячменю Взірець, Парнас та Інклюзив, а ліцензіат зобов`язаний виплатити ліцензіару винагороду (роялті).
Розділом 8 Договору № 44-А визначено, що договір набуває чинності від дати підписання і діє до 20 червня 2015 року включно (пункт 8.1 Договору № 44-А). Договір може бути розірваний або продовжений за письмовою згодою сторін. У випадку дострокового розірвання договору, платежі, сплачені до моменту його розірвання, поверненню не підлягають (пункт 8.2 Договору № 44-А). Після спливу строку дії цього договору або його розірвання ліцензіат втрачає право на використання сорту рослин (пункт 8.3 Договору № 44-А);
- 20.01.2015 договір №5 на реалізацію наукової продукції (далі - Договір від 20.01.2015 №5), за умовами якого розробник передає насіння, що є його науковою продукцією насіння розсаднику розмноження другого року горох посівний сорту Отаман в кількості 1000 кг, насіння розсаднику розмноження другого року горох посівний сорту Оплот в кількості 1000 кг, горох посівний сорту Царевич в кількості 1000 кг, а споживач оплачує і приймає його.
Згідно з пунктом 2.2 Договору від 20.01.2015 №5, загальна договірна ціна становить 63 220,50 грн.
Згідно з пунктом 9 Договору від 20.01.2015 №5 строк його дії визначений до 31.12.2015.
На виконання умов Договір від 20.01.2015 №5 позивач поставив ДП "ДГ "Червона хвиля" насіння на суму 63 220,50 грн., що підтверджується засвідченою копією накладної від 24.02.2015№91.
Як зазначає в позові позивач, ДП "ДГ "Червона хвиля" 05.03.2014 повністю оплатило ціну договору - 63 220,50 грн;
- 20.01.2015 договір №   5-А, за умовами якого ліцензіар надає невиключне право (невиключну ліцензію) на використання сорту рослин: гороху посівного сортів Отаман, Оплот та Царевич, шляхом надання насіння розсаднику розмноження другого року гороху посівного сортів: Отаман в кількості 1000 кг, Оплот в кількості 1000 кг, Царевич в кількості 1000 кг, а ліцензіат    зобов`язується оплатити обумовлені цим договором платежі.
Розділом 8 Договіру від 20.01.2015 №   5-А визначено, що договір набуває чинності від дати підписання і діє до 01 червня 2017 року включно (пункт 8.1 Договору від 20.01.2015 №   5-А). Договір може бути достроково розірваний або продовжений за письмовою згодою сторін. У випадку дострокового розірвання договору, платежі, сплачені до моменту його розірвання, поверненню не підлягають (пункт 8.2 Договору від 20.01.2015 №   5-А).
02.12.2015 Інститутом та Підприємством укладено додаткову угоду до ліцензійного Договору від 20.01.2015 №5-А.
Згідно з пунктом 8.1 додаткової угоди договір набуває чинності від дати підписання і діє до 01.06.2017 включно.
Відповідно до пункту 8.2 додаткової угоди договір може бути розірваний або продовжений за письмовою згодою сторін.
Зазначеної додаткової угоди матеріали справи не містять, проте судовою колегією звертається увага на те, що у випадку дійсного її укладення строк дії договору не змінився й залишився таким самим, як і погоджено сторонами у пункті 8.1 Договору від 20.01.2015 №   5-А;
- 15.10.2015 договір №5 на реалізацію наукової продукції (далі - Договір від 15.10.2015 №5), за умовами якого розробник передає насіння, що є його науковою продукцією насіння розсаднику розмноження другого року ярого ячменю звичайного сортів: Аграрій в кількості 1000 кг, Виклик в кількості 1000 кг та Модерн в кількості 1000 кг, а споживач оплачує і приймає його.
Пунктом 9 цього Договору визначений строк його дії - до 31.12.2016.
Як зазначає в позові позивач, ДП "ДГ "Червона хвиля" 23.11.2015 повністю оплатило ціну договору - 63 610,38 грн.
На виконання умов Договору від 15.10.2015 №5 позивач поставив ДП "ДГ "Червона хвиля" насіння на суму 63 610,38 грн., що підтверджується засвідченою копією накладної №114 від 10.03.2016;
- 15.10.2015 договір №5-А, за яким ліцензіар надає невиключне право (невиключну ліцензію) на використання сорту рослин: ячмінь звичайний сортів: Аграрій, Виклик та Модерн шляхом надання насіння розсаднику розмноження другого року ячменю звичайного сортів: Аграрій в кількості 1000 кг, Модерн в кількості 1000 кг, Виклик в кількості 1000 кг, а ліцензіат зобов`язується оплатити обумовлені цим договором платежі.
Розділом 8 цього договору визначено, що договір набуває чинності від дати підписання і діє до 01 червня 2017 року включно (пункт 8.1 Договору від 15.10.2015 №5-А). Договір може бути достроково розірваний або продовжений за письмовою згодою сторін. У випадку дострокового розірвання договору, платежі, сплачені до моменту його розірвання, поверненню не підлягають (пункт 8.2 Договору від 15.10.2015 №5-А).
20.12.2016 позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до Договору від 15.10.2015 №5-А.
Згідно з пунктом 8.1 додаткової угоди, Договір набуває чинності від дати підписання і діє до 01.06.2018 включно.
Відповідно до пункту 8.2 додаткової угоди, Договір може бути розірваний або продовжений за письмовою згодою сторін.
Даною додатковою угодою не змінено ставки роялті за використання ліцензіатом насіння, проте змінено строк оплати - замість оплати до 30 жовтня кожного року чинності (для озимих культур) визначено оплату до 20 жовтня кожного року чинності (для озимих культур), а для ярих культур - до 20 червня кожного року чинності, відповідно, замість оплати до 30 червня.
Умови пунктів 5.1 та 7.2 Договору від 15.10.2015 №5-А викладені у додатковій угоді в такій самій редакції, що і в договорі;
- 20.01.2015 договір №4 на реалізацію наукової продукції (далі - Договір №4), за яким розробник передає насіння, що є його науковою продукцією насіння розсадник розмноження другого року пшениці твердої (ярої) сорту Спадщина в кількості 1000 кг, а споживач оплачує і приймає його.
Пунктом 9.1 цього договору визначений строк його дії - до 31.12.2015.
Як зазначає в позові позивач, ДП "ДГ "Червона хвиля" 10.02.2015 повністю оплатило ціну договору - 17 513,40 грн.
На виконання умов Договору №4 позивач поставив ДП "ДГ "Червона хвиля" насіння на суму 17 513,40 грн., що підтверджується засвідченою копією накладної від 24.02.2015 №   89;
- 20.01.2015 договір №4-А, за умовами якого ліцензіар надає невиключне право (невиключну ліцензію) на використання сорту рослин: пшениця тверда (яра) сорту Спадщина, шляхом надання насіння розсадник розмноження другого року пшениці твердої (ярої) сорту Спадщина в кількості 1000 кг, а ліцензіат зобов`язується оплатити обумовлені цим договором платежі.
Розділом 8 цього договору визначено, що договір діє від дати підписання і до 01 червня 2017 року включно (пункт 8.1 Договору № 4-А). Договір може бути достроково розірваний або продовжений за письмовою згодою сторін. У випадку дострокового розірвання договору, платежі, сплачені до моменту його розірвання, поверненню не підлягають (пункт 8.2 Договору № 4-А);
- 26.03.2015 договір №   91-А, за умовами якого ліцензіар надає невиключне право (невиключну ліцензію) на використання сорту рослин: тритикале (яре) сорту Дар хліба, шляхом надання насіння РННС тритикале (яре) сорту Дар хліба в кількості 3000 кг, а ліцензіат зобов`язується оплатити обумовлені цим договором платежі.
Розділом 8 Договору №   91-А визначено, що договір діє від дати підписання та до                     01 червня 2017 року включно (пункт 8.1 Договору №   91-А ). Договір може бути достроково розірваний або продовжений за письмовою згодою сторін. У випадку дострокового розірвання договору, платежі, сплачені до моменту його розірвання, поверненню не підлягають.
02.12.2015 сторони Договору №   91-А уклали додаткову угоду до нього, в пункті  8.1 якої сторони вказали, що договір набуває чинності від дати підписання і діє до 01.06.2017 включно.
Відповідно до пункту 8.2 додаткової угоди Договір може бути розірваний або продовжений за письмовою згодою сторін.
20.12.2016 сторони Договору №   91-А уклали додаткову угоду до нього, в пункті 8.1 якої сторони вказали, що договір набуває чинності від дати підписання і діє до 01.06.2018 включно.
Відповідно до пункту 8.2 додаткової угоди Договір може бути розірваний або продовжений за письмовою згодою сторін.
Додатковою угодою від 20.12.2016 до Договору № 91-А не змінено ставки роялті за використання ліцензіатом насіння, проте змінено строк оплати - замість оплати до 30 жовтня кожного року чинності (для озимих культур) визначено оплату до 20 жовтня кожного року чинності (для озимих культур), а для ярих культур - до 20 червня кожного року чинності, відповідно, замість оплати до 30 червня.
Умови пунктів 5.1 та 7.2 Договору викладені у додатковій угоді від 20.12.2016 р. в такій самій редакції, що і в договорі.
При цьому, матеріали справи не містять договору поставки сорту рослин (насіння), зазначеного в Договорі № 91-А та накладної, або інших доказів його поставки позивачем відповідачеві; 
- 15.10.2015 договір №   7 на реалізацію наукової продукції (далі - Договір №7), за яким розробник передає насіння, що є його науковою продукцією насіння розсаднику розмноження другого року гороху сортів: Оплот в кількості 1000 кг, Отаман в кількості 1000 кг та Царевич в кількості 1000 кг, а споживач оплачує і приймає його.
Пунктом 9 Договору № 7 визначений строк його дії - до 31.12.2016.
Як зазначає в позові позивач, ДП "ДГ "Червона хвиля" 23.11.2015 повністю оплатило ціну договору - 95 247,54 грн.
На виконання умов Договору № 7 позивач поставив ДП "ДГ "Червона хвиля" насіння на суму 95 247,54 грн., що підтверджується засвідченою копією накладної від 10.03.2015 №115;
- 15.10.2015 договір №   7-А, за яким ліцензіар надає невиключне право (невиключну ліцензію) на використання сорту рослин: гороху посівного сортів: Оплот, Отаман та Царевич, шляхом надання насіння розсаднику розмноження другого року гороху посівного сортів: Оплот в кількості 1000 кг, Отаман в кількості 1000 кг, Царевич в кількості 1000 кг, а ліцензіат зобов`язується оплатити обумовлені цим договором платежі.
Розділом 8 Договору № 7-А визначено, що договір діє від дати підписання та до                      01 червня 2017 року включно (пункт 8.1 Договору № 7-А). Договір може бути достроково розірваний або продовжений за письмовою згодою сторін. У випадку дострокового розірвання договору, платежі, сплачені до моменту його розірвання, поверненню не підлягають (пункт 8.2 Договору № 7-А).
20.12.2016 сторони Договору №7-А уклали додаткову угоду до нього, в пункті 8.1 якої  вказали, що договір набуває чинності від дати підписання і діє до 01.06.2018 включно.
Відповідно до пункту 8.2 додаткової угоди договір може бути розірваний або продовжений за письмовою згодою сторін.
Додатковою угодою від 20.12.2016 до Договору № 7-А не змінено ставки роялті за використання ліцензіатом насіння, проте змінено строк оплати - замість оплати до 30 жовтня кожного року чинності (для озимих культур) визначено оплату до 20 жовтня кожного року чинності (для озимих культур), а для ярих культур - до 20 червня кожного року чинності, відповідно, замість оплати до 30 червня.
Умови пунктів 5.1 та 7.2 Договору № 7-А викладені у додатковій угоді від 20.12.2016 в такій самій редакції, що і в договорі;
- 12.01.2013 договір №8 на реалізацію наукової продукції (далі - Договір №8), за умовами якого розробник передає насіння розсаднику розмноження другого року ярого ячменю сортів: Взірець в кількості 1341 кг, Модерн кількості 1000 кг та Виклик в кількості 1000 кг, що є його науковою продукцією, а споживач приймає його і оплачує згідно з умовами даного договору.
Згідно з пунктом 9 цього договору строк його дії визначений до 30.05.2013.
Як зазначає в позові позивач, ДП "ДГ "Червона хвиля" 10.02.2015 повністю оплатило ціну договору - 39 672,04 грн.
На виконання умов Договору № 8 позивач поставив ДП "ДГ "Червона хвиля" насіння на суму 39 672,04 грн., що підтверджується засвідченою    копією накладної від 07.02.2013 №37;
- 12.01.2013 договір №   8-А, за яким ліцензіар передає невиключне право (невиключну ліцензію) на використання сортів: ярого ячменю Взірець, Модерн та Виклик терміном на 2 роки, шляхом надання насіння розсаднику розмноження другого року ярого ячменю сортів: Взірець в кількості 1341 кг, Модерн в кількості 1000 кг та Виклик в кількості 1000 кг, а ліцензіат приймає невиключне право на використання ярого ячменю Взірець, Модерн та Виклик.
Розділом 8 Договору № 8-А визначено, що договір діє від дати підписання та до                           01 червня 2014 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором (пункт 8.1 Договору № 8-А). Договір може бути розірваний або продовжений за письмовою згодою сторін. У випадку дострокового розірвання договору, платежі, сплачені до моменту його розірвання, поверненню не підлягають (пункт 8.2 Договору № 8-А).
24.02.2015 сторони Договору №8   -А уклали додаткову угоду до нього, в пункті 8.1 якої вказали, що договір набуває чинності від дати підписання і діє до 01.06.2016 включно.
Відповідно до пункту 8.2 додаткової угоди договір може бути розірваний або продовжений за письмовою згодою сторін.
Вбачається, що додатковою угодою від 24.02.2015 до Договору № 8-А сторони внесли зміни до також до умов пункту 5.1. щодо строків надання звіту ліцензіатом ліцензіаром, а саме: звіт про виробництво та рух насіння ліцензіат має надавати до 20 жовтня кожного року чинності (для озимих культур), або до 20 червня кожного року чинності (для ярих культур). Умови договору щодо ставок роялті даною додатковою угодою не змінювалися, так само як і умови договору щодо строків оплати цих платежів;
- 05.12.2016 договір №   41 на реалізацію наукової продукції (далі - Договір №41), за яким розробник передає насіння розсаднику розмноження другого року проса посівного сорту Вітрило в кількості 150 кг, що є його науковою продукцією, а споживач приймає його і оплачує згідно з умовами даного договору.
Згідно з пунктом 11.1 Договору № 41 строк його дії визначений  до 31.12.2017.
Як зазначає в позові позивач, ДП "ДГ "Червона хвиля" 22.12.2016 повністю оплатило ціну договору - 4 090,91 грн.
На виконання умов Договору № 41 позивач поставив ДП "ДГ "Червона хвиля" насіння на суму 4 090,91 грн., що підтверджується засвідченою копією накладної від 11.01.2017 №5;
- 05.12.2016 договір №41-А, за яким ліцензіар передає невиключне право (невиключну ліцензію) на використання сортів просо посівного сорту Вітрило терміном на 2 роки, шляхом надання насіння розсаднику розмноження другого року проса посівного сорту Вітрило в кількості 150 кг, а ліцензіат приймає невиключне право на використання сорту проса посівного Вітрило.
Розділом 8 Договору № 41-А визначено, що договір діє від дати підписання та до             01 червня 2018 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором (пункт 8.1 Договору № 41-А). Договір може бути розірваний або продовжений за письмовою згодою сторін. У випадку дострокового розірвання договору, платежі, сплачені до моменту його розірвання, поверненню не підлягають (пункт 8.2 Договору № 41-А);
- 05.12.2016 договір №40 на реалізацію наукової продукції (далі - Договір №40), за умовами якого розробник передає насіння розсаднику розмноження другого року гороху посівного сорту Царевич в кількості 2000 кг та насіння розсаднику розмноження другого року гороху посівного сорту Меценат в кількості 3000 кг, що є його науковою продукцією, а споживач приймає його і оплачує згідно з умовами даного договору.
Згідно з пунктом 11.1 Договору № 40 строк його дії визначений  до 31.12.2017.
Як зазначає в позові позивач, ДП "ДГ "Червона хвиля" 14.12.2016 повністю оплатило ціну договору - 195 454,80 грн.
На виконання умов вказаного вище договору позивач поставив ДП "ДГ "Червона хвиля" насіння на суму 195 454,80 грн., що підтверджується засвідченою копією накладної від 11.01.2017 №3;
- 05.12.2016 договір №40-А, за яким ліцензіар передає невиключне право (невиключну ліцензію) на використання сортів гороху Царевич та Меценат терміном на 2 роки, шляхом надання насіння розсаднику розмноження другого року гороху Царевич в кількості 2000 кг та насіння розсаднику розмноження другого року гороху Меценат в кількості 3000 кг, а ліцензіат приймає невиключне право на використання сортів гороху Царевич та Меценат.
Розділом 8 Договору № 40-А визначено, що договір діє від дати підписання та до                       01 червня 2018 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором (пункт 8.1 Договору № 40-А).    Договір може бути розірваний або продовжений за письмовою згодою сторін. У випадку дострокового розірвання договору, платежі, сплачені до моменту його розірвання, поверненню не підлягають (пункт 8.1 Договору № 40-А);
- 16.12.2016 договір №53 на реалізацію наукової продукції (далі - Договір №53), за яким розробник передає насіння супереліти сої культурної сорту Спритна в кількості 2000 кг, що є його науковою продукцією, а споживач приймає його і оплачує згідно з умовами даного договору.
Згідно з пунктом 11.1 Договору № 53 строк його дії визначений  до 31.12.2017.
Як зазначає в позові позивач, ДП "ДГ "Червона хвиля" 10.01.2017 повністю оплатило ціну договору - 55 384,56 грн.
На виконання умов договору № 53 позивач поставив ДП "ДГ "Червона хвиля" насіння на суму 55 384,56 грн., що підтверджується засвідченою копією накладної від 11.01.2017 №   7;
- 05.12.2016 договір №53-А відповідно до якого ліцензіар передає невиключне право (невиключну ліцензію) на використання сорту свої культурної сорту Спритна терміном на 2 роки, шляхом надання насіння супереліти сої культурної сорту Спритна в кількості 2000 кг, а ліцензіат приймає невиключне право на використання супереліти сої культурної сорту Спритна.
Розділом 8 Договору 53-А визначено, що договір діє від дати підписання і до 01 червня 2018 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором (пункт 8.1 Договору 53-А). Договір може бути розірваний або продовжений за письмовою згодою сторін. У випадку дострокового розірвання договору, платежі, сплачені до моменту його розірвання, поверненню не підлягають (пункт 8.2 Договору 53-А);
- 17.05.2017 договір №22-С, за умовами якого ліцензіар надає на умовах, визначених цим договором та законодавством, ліцензіату дозвіл на використання сорту рослин, який зазначений у підпункті 1.1.1 Договору №22-С (невиключну ліцензію), а ліцензіат зобов`язаний виплатити обумовлену даним договором винагороду (роялті).
Розділом 7 Договору № 22-С визначено, що договір набирає чинності від дати підписання та діє до 20 травня 2018 року включно. Після закінчення строку дії цього договору або його дострокового розірвання ліцензіат втрачає право на використання гібриду (пункт 7.1 Договору № 22-С). Строк дії цього договору може бути продовжений за письмовою згодою сторін. У випадку дострокового розірвання договору, платежі, сплачені до моменту його розірвання, поверненню не підлягають (пункт 7.2 Договору №   22-С ).
Згідно з пунктом 9.1 Договору № 22-С строк його дії визначений  до 20.05.2018.
При цьому, матеріали справи не містять договору поставки сорту рослин (гібриду соняшнику), зазначеного в Договорі № 22-С та накладної або інших доказів його поставки позивачем відповідачеві;
- 05.02.2018 договір №   9/18-К за умовами якого розробник передає насіння гібрида (дів) кукурудзи Лелека МВ (пат. №08141) на площу 106 га, Кредит МВ на площу 100 га та Олігарх МВ (пат. №10104) на площу 94 га, що є його науковою продукцією, а споживач приймає його і оплачує.
Згідно з пунктом 2.2 Договору №   9/18-К, загальна договірна ціна становить 110   479,21   грн.
Відповідно до пункту 4.1 Договору №   9/18-К, споживач зобов`язаний повністю оплатити продукцію до її передання розробником (попередня оплата 100%) у межах строку, який встановлений у пункті 9.1 цього договору.
Згідно з пунктом 5 Договору №   9/18-К, розробник передає, а споживач приймає продукцію у порядку, викладеному у пункті 5.7 цього договору після повної оплати.
Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем умов пункту 4.1 Договору №9/18-К щодо проведення повної попередньої оплати за насіння, натомість гарантійним листом від 20.04.2018 №184 відповідач гарантував сплату роялті за кукурудзу в сумі 32   231,00 грн., відповідно до рахунку від 05.02.2018 №162 у термін до 01 вересня 2018 року.
Згідно із засвідченою копією накладної від 20.04.2018 № 275 позивач поставив відповідачеві насіння, яке є предметом зазначеного договору на суму 110    479,21 грн.
Проте, доказів укладання відповідного ліцензійного договору щодо використання сорту рослин (гібрида кукурудзи), реалізованого за Договором № 9/18-К позивач не надав.
На підставі заключного звіту Підприємства від 07.05.2018 № 211 "Щодо обсягів реалізації насіння ярих культур під урожай 2018 року" та звіту Підприємства від 07.05.2018 № 212 "Про виробництво та рух насіння по сортах селекції ІР ім. В.Я. Юр`єва НААН згідно з заключних й наданих ліцензійних договорів ярі під врожай 2018", Інститутом розраховані роялті та похідні нарахування у вигляді пені й інфляційних втрат з яких:
- згідно з умовами пунктів 4.1.6, 4.1.7, 7.2 Договору 44-А суму роялті по ліцензії у розмірі 7    485,00 грн, пеню в сумі 1    854,22 грн, інфляційні втрати в сумі 449,10 грн., а також складено акт від 14.05.2018 № 303 приймання-здавання робіт на суму 2    184,00 грн, рахунок від 14.05.2018 № 622, акт від 14.05.2018 № 304 приймання-здавання робіт на суму 5    301,00 грн. та рахунок від 14.05.2018 № 623;
- згідно з умовами підпункту г) пункту 4.1 та пункту 7.2 Договору від 20.01.15 № 5-А суму роялті по ліцензії    в сумі 80    028,00 грн., пеню в сумі 17    522,84 грн. й інфляційні втрати в сумі 4    801,68 грн., а також складено акт № 311 приймання-здавання робіт № 14.05.2018 на суму 80    028,00 грн, рахунок від 14.05.2018 № 632 на суму боргу у розмірі 80    028,00 грн., акт від 22.05.2017 № 239 приймання-здавання робіт на суму 158    088,00 грн. та рахунок від 22.05.2017 № 1230 (який відповідачем оплачений повністю);
- згідно з умовами підпункту г) пункту 4.1 та пункту 7.2 Договору від 15.10.2015 № 5-А  суму роялті по ліцензії у розмірі 22    291,00 грн., пеню в сумі 4    880,81 грн. й інфляційні втрати в сумі 1    337,46 грн., а також складено акт від 14.05.2018 № 302 приймання-здавання робіт  на суму 22    291,00 грн. та рахунок від 14.05.2018 № 621;
- згідно з умовами підпункту г) пункту 4.1 та пункту 7.2 Договору № 4-А суму роялті по ліцензії у розмірі 11    939,00 грн., пеню в сумі 2    614,15 грн й інфляційні втрати в сумі 716,34 грн, а також складено акт від 14.05.2018 № 306 приймання-здавання робіт на суму 822,00 грн. та рахунок від 14.05.2018 № 625, акт від 14.05.2017 № 307 приймання-здавання робіт на суму 11    117,00 грн та рахунок від 14.05.2018 № 628  (сума боргу в розмірі 11    939,00 грн.), акт від 22.05.2017 № 234 приймання-здавання робіт на суму 6   574,00 грн та рахунок від 22.05.2017 № 1225 (який повністю оплачений відповідачем);
- згідно з умовами підпункту г) пункту 4.1 та пункту 7.2 Договору № 91-А суму роялті по ліцензії у розмірі 3    927,00 грн, пеню в сумі 859,85 грн й інфляційні втрати в сумі 235,62 гр., а також складено акт від 14.05.2018 № 308 приймання-здавання робіт на суму 3   927,00 грн, рахунок від 14.05.2018 № 629 на суму 3    927,00 грн., акт від 31.05.2017 №   235 приймання-здавання робіт на суму 19    985,00 грн, рахунок від 22.05.2017 № 1226 (який повністю оплачений відповідачем);
- згідно з умовами підпункту г) пункту 4.1 та пункту 7.2 Договору № 7-А суму роялті по ліцензії у розмірі 18    039,00 грн, пеню в сумі 3    949,79 грн й інфляційні втрати в сумі 1   082,34 грн, а також складено акт від 14.05.2018 № 310 приймання-здавання робіт на суму 18    039,00 грн та рахунок від 14.05.2018 № 63;
- згідно з умовами підпункту б) пункту 4.1 та пункту 7.2 Договору № 8-А суму роялті по ліцензії у розмірі 4    459,00 грн, пеню в сумі 1    104,61 грн й інфляційні втрати в сумі 267,54 грн, а також складено акт від 14.05.2018 № 30 приймання-здавання робіт на суму 4   459,00 грн та рахунок від 14.05.2018 № 624;
- згідно з умовами підпункту б) пункту 4.1 та пунктом. 7.2 Договору № 41-А суму роялті по ліцензії у розмірі 4    459,00 грн, пеню в сумі 720,39 грн й інфляційні втрати    в сумі 174,48 грн, а також складено акт від 14.05.2018 № 312 приймання-здавання робіт на суму 2    908,00 грн, рахунок від 14.05.2018 № 633 на суму 2    908,00 грн, акт від 31.05.2017 № 240 приймання-здавання робіт на суму 2    047,00 грн та рахунок від 22.05.2017 № 1231 (повністю оплачений відповідачем);
- згідно з умовами підпункту б) пункту 4.1 та пункту 7.2 Договору № 40-А  суму роялті по ліцензії у розмірі 4    858,00 грн, пеню в сумі 1    203,45 грн й інфляційні втрати в сумі 291,48 грн, а також складено акт від 14.05.2018 № 309 приймання-здавання робіт на суму 4   858,00 грн та рахунок від 14.05.2018 № 633;
- згідно з умовами підпункту б) пункту 4.1 та пункту 7.2 Договору № 53-А суму роялті по ліцензії у розмірі 19    429,00 грн, пеню в сумі 1    888,65 грн й інфляційні втрати в сумі 457,44 грн, а також складено акт від 14.05.2018 № 313 приймання-здавання робіт на суму 7    624,00 грн та рахунок від 14.05.2018 № 634  на суму 7    624,00 грн;
- згідно з умовами підпункту 4.1 пункту 4, підпунктів 6.1, 6.2 пункту 6 Договору № 22-С суму роялті по ліцензії у розмірі 16    268,00 грн., пеню в сумі 5    064,92 грн й інфляційні втрати в сумі 976,08 грн, а також складено акт від 14.03.2018 № 186 приймання-здавання робіт на суму 16    268,00 грн та рахунок від 14.03.2018 № 302 на суму 16    268,00 грн;
- згідно з умовами Договору № 9/18-К на реалізацію наукової продукції від 05.02.2018, зокрема, пунктом 5.1 та пунктом 5.2 Договору № 9/18-К, роялті за кукурудзу в сумі 32   231,00 грн, пеню в сумі 5    748,60 грн й інфляційні втрати в сумі 2    256,17 грн, а також складено акт від 05.02.2018 № 63 приймання-здавання робіт та рахунок від 05.02.2018 № 162.
Водночас судами встановлено, що станом на 17.05.2018 (дата складення Підприємством звітів № 211 та № 212 на виконання умов ліцензійних договорів щодо обов`язкової звітності ліцензіата) строк дії низки договорів, на підставі умов яких позивачем заявлено до стягнення в примусовому порядку з відповідача сум роялті, вже сплинув, а саме:
- згідно з пунктом 8.1. Договору № 44-А він діє до 20.06.2015 включно, тобто даний договір з 21.06.2015  є припиненим внаслідок закінчення строку його дії;
- згідно з пунктом 8.1 Договору від 20.01.2015 № 5-А він діє до 01.06.2017 включно, тобто даний договір з 02.06.2017 є припиненим внаслідок закінчення строку його дії;
- згідно з пунктом 8.1 Договору № 4-А він діє до 01.06.2017 включно, тобто даний договір з 02.06.2017  є припиненим внаслідок закінчення строку його дії;
- згідно з пунктом 8.1 Договору № 8-А в редакції додаткової угоди від 24.02.2015, він діє до 01.06.2016 р., тобто даний договір з 02.06.2016 р. є припиненим внаслідок закінчення строку його дії.
Окрім того, суди дослідили, що за змістом пункту 1 Договору № 9/18-К даний договір укладений сторонами щодо передачі насіння гібрида (дів) кукурудзи Лелека МВ на площу 106 га, Кредит МВ на площу 100 га та Олігарх МВ на площу 94 га, яке відповідач має прийняти та оплатити, проте цей договір не містить умов щодо передачі відповідачеві ліцензії на використання цих сортів рослин.
Умовами пункту 4.1 Договору № 9/18-К передбачено обов`язковість здійснення 100 % попередньої оплати за продукцію, проте Інститут за накладною від 20.04.2018 № 275 поставив відповідачеві насіння, яке є предметом зазначеного договору, на суму 110   479,21 грн.
Також судами встановлено, що за Договором від 15.10.2015 № 5-А в редакції додаткової угоди до нього від 20.12.2016, позивач надав відповідачеві невиключне право (невиключну ліцензію) на використання таких сортів рослин: Ячмінь звичайний сортів Аграрій, Виклик та Модерн; генерація вирощеного насіння еліта. За даною ліцензією відповідач, в тому числі, має право здійснювати щодо матеріалу сорту виробництво або відтворення (з метою розмноження). При цьому, від насіння еліти ставка роялті становить 7 %, а за насіння І репродукції 5 %, в той час як у випадку використання ліцензіатом насіння у власних потребах ставка роялті складає 0,5 ставки роялті насіння відповідної репродукції, зазначеної у звіті (пункти 4.1та  4.2 Договору від 15.10.2015   №   5-А). 
Інститут відповідно до довідки щодо розрахунку сум роялті розрахував роялті за ставкою у 7 % від суми коштів від реалізації відповідачем насіння за всіма трьома сортами рослин та за ставкою роялті 3,5 % (половина ставки) від вартості насіння, яке використано Підприємством на власні потреби. 
Безпосередньо самого окремого розрахунку сум роялті із визначенням бази нарахування, періодів прострочення платежів тощо за кожним договором матеріали справи не містять. Розрахунки пені й інфляційних втрат наведені позивачем в тексті позовної заяви.
Тобто, Інститутом застосовано ставку роялті за насіння еліти у 7 % при здійсненні розрахунку позовних вимог за договором від 15.10.2015 № 5-А.
Звіт Підприємства від 07.05.2018 № 211 свідчить про те, що в графі 3 «Репродукція» відповідачем зазначено ту репродукцію насіння, яка передавалася за договорами, а не та, що була в наявності у відповідача у 2018 році (зокрема, насіння розсаднику розмноження другого року і є І репродукцією), що позивачем та матеріалами справи не спростовано. Позивачем не доведено, що в даному випадку мається на увазі виготовлене відповідачем насіння еліти з того насіння, яке було йому передано за накладною від 10.03.2016 № 114  на виконання умов договору № 5 на реалізацію наукової продукції від 15.10.2015 р. Жодних письмових пояснень позивача з цього приводу матеріали справи не містять.
Звіт відповідача від 07.05.2018 № 212 має такі графи: «Обсяги та репродукція висіяного насіння, тонн» із кількісними та скороченими певними характеристиками (наприклад, Ячмінь Модерн, ліцензійний договір № 5-А від 15.10.15, 14,355 с/ел), «Обсяги та категорії отриманого насіння, тонн» із чисельними та буквеними характеристиками (наприклад, щодо Ячменю Модерн за даним договором 60 БН) та «Обсяги реалізації (вказати категорію), тонн» (наприклад, щодо Ячменю Модерн за даним договором 7,0 БН).
Умови пункту 4.1 Договору від 15.10.2015 № 5-А в редакції додаткової угоди до нього від 20.12.2016  передбачають, що авторську винагороду (роялті) Інститут має сплачувати від загальної вартості обсягів виробленого та реалізованого за ціною ліцензіата (згідно з даними бухгалтерського обліку) насіння.
За Договором № 91-А в редакції додаткової угоди до нього від 20.12.2016 Інститут надав відповідачеві невиключне право (невиключну ліцензію) на використання таких сортів рослин: тритикале (яре) сорту Дар хліба (генерація вирощеного насіння - І репродукція) та тритикале (яре) сорту Дар хліба (генерація вирощеного насіння еліта). При цьому, за умовами пункту 1.4 Договору № 91-А позивач надав відповідачеві право на використання насіння тритикале (ярого) сорту Дар хліба обсяг виробництва насіння еліти 50 тонн. За даною ліцензією відповідач, в тому числі, має право здійснювати щодо матеріалу сорту виробництво або відтворення (з метою розмноження). При цьому, від насіння еліти ставка роялті становить 7 %, а за насіння І репродукції 5 %, в той час як у випадку використання ліцензіатом насіння у власних потребах ставка роялті складає 0,5 ставки роялті насіння відповідної репродукції, зазначеної у звіті (пункти 4.1, 4.2 Договору № 91-А в редакції додаткової угоди). 
З довідки до розрахунку сум роялті вбачається, що позивач розрахував роялті за ставкою у 7 % від суми коштів від реалізації відповідачем насіння та за ставкою роялті 3,5 % (половина ставки) від вартості насіння, яке використано Підприємством на власні потреби.
Інститутом застосовано ставку роялті за насіння еліти у 7 % при здійсненні розрахунку позовних вимог за Договором № 91-А .
Умови пункту 4.1 Договору № 91-А в редакції додаткової угоди до нього від 20.12.2016 свідчать, що авторську винагороду (роялті) відповідач має сплачувати від загальної вартості обсягів виробленого та реалізованого за ціною ліцензіата (згідно з даними бухгалтерського обліку) насіння.
Позивачем не доведено належними доказами, яка саме графа звіту відповідача № 212 від 07.05.2018  відображає обсяг виробленого насіння та його генерацію (вироблення відповідачем в даному випадку насіння еліти або відтворення насіння еліти з метою розмноження вироблення насіння І репродукції), а також не доведено насіння якої генерації було реалізовано відповідачем (графа «Сума за реалізоване насіння, грн. (без ПДВ)». 
Внаслідок відсутності належних та допустимих доказів того, насіння якої генерації (еліта чи І репродукції) використовувалося Підприємством у спірний період, скільки було вироблено та реалізовано ним насіння згідно з умовами пункту 4.1 Договору № 91-А в редакції додаткової угоди до нього від 20.12.2016 неможливо однозначно встановити яку саме ставку роялті слід застосовувати 7 % за насіння еліти або 5 % за насіння І репродукції та відносно якого саме обсягу виробленого насіння, тому у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача суми роялті по ліцензії в розмірі 3 927,00 грн. суд апеляційної інстанції відмовив за недоведеністю, та за аналогічними мотивами відмовив у задоволенні позову в частині стягнення роялті за договором від 15.10.2015 №   5-А та з мотивів відсутності доказів поставки відповідачеві насіння, зазначеного в договорі № 91-А.
За договором № 7-А в редакції додаткової угоди до нього від 20.12.2016  позивач надав відповідачеві невиключне право (невиключну ліцензію) на використання гороху посівного таких сортів: Оплот (генерація вирощеного насіння еліта), Отаман (генерація вирощеного насіння еліта), Царевич (генерація вирощеного насіння еліта). За даною ліцензією відповідач, в тому числі, має право здійснювати щодо матеріалу сорту виробництво або відтворення (з метою розмноження). При цьому, від насіння еліти ставка роялті становить 8 %, а за насіння І репродукції 4 %, в той час як у випадку використання ліцензіатом насіння у власних потребах ставка роялті складає 0,5 ставки роялті насіння відповідної репродукції, зазначеної у звіті (пункти 4.1, 4.2 Договору № 7-А в редакції додаткової угоди). 
Позивач розрахував роялті за ставкою у 4 % від суми коштів від реалізації відповідачем насіння та за ставкою роялті 2 % (половина ставки) від вартості насіння, яке використано Підприємством на власні потреби.
Інститутом застосовано ставку роялті за насіння І репродукції у 4 % відносно двох сортів гороху: Отаман та Оплот при здійсненні розрахунку позовних вимог за договором № 7-А від 15.10.2015 р. Горох посівний сорту Царевич у довідці позивача не зазначений, роялті за даним сортом не нараховано.
За умовами пункту 4.1 Договору № 7-А в редакції додаткової угоди до нього від 20.12.2016 судовою колегією апеляційної інстанції встановлено, що авторську винагороду (роялті) відповідач має сплачувати від загальної вартості обсягів виробленого та реалізованого за ціною ліцензіата (згідно з даними бухгалтерського обліку) насіння.
Крім того, судовою колегією апеляційного господарського суду встановлено таке.
Згідно з умовами Договору № 41-А позивач надав відповідачеві невиключне право (невиключну ліцензію) на використання сорту проса посівного сорту Вітрило шляхом надання насіння розсаднику розмноження другого року просу посівного сорту Вітрило. При цьому, за умовами пункту 1.4 Договору № 41-А: «реалізація права на використання насіння розсаднику розмноження другого року проса посівного сорту Вітрило обсяг виробництва супереліти 15,0 тонн на посівній площі 5 га». За даною ліцензією відповідач, в тому числі, має право здійснювати щодо матеріалу сорту виробництво або відтворення (з метою розмноження) та доведення до кондиції з метою розмноження. При цьому, від насіння еліти ставка роялті становить 6 %, а за насіння І репродукції 4 %, в той час як у випадку використання ліцензіатом насіння у власних потребах ставка роялті складає 0,5 ставки роялті насіння відповідної репродукції, зазначеної у звіті (пункт 4.1 Договору № 41-А). 
Інститут розрахував роялті за ставкою у 4 % від суми коштів від реалізації відповідачем насіння.
Інститутом застосовано ставку роялті за насіння І репродукції у 4 % при здійсненні розрахунку позовних вимог за Договором № 41-А .
Умови пункту 4.1 Договору № 41-А. передбачають, що винагороду (роялті) відповідач має сплачувати від загальної вартості обсягів виробленої продукції з урахуванням ціни на умовах франко-завод ліцензіара.
За Договором № 40-А позивач надав відповідачеві невиключне право (невиключну ліцензію) на використання сортів гороху Царевич та Меценат шляхом надання насіння розсаднику розмноження другого року гороху Царевич та Меценат. При цьому, за умовами пункту 1.4 договору № 40-А: «реалізація права на використання насіння розсаднику розмноження другого року гороху посівного сортів: Царевич обсяг виробництва насіння супереліти 30,0 тонн на посівній площі 10 га; Меценат обсяг виробництва насіння супереліти 45,0 тонн на посівні площі 15 га». За даною ліцензією відповідач, в тому числі, має право здійснювати щодо матеріалу сорту виробництво або відтворення (з метою розмноження) та доведення до кондиції з метою розмноження. При цьому, від насіння еліти ставка роялті становить 8 %, а за насіння І репродукції 4 %, в той час як у випадку використання ліцензіатом насіння у власних потребах ставка роялті складає 0,5 ставки роялті насіння відповідної репродукції, зазначеної у звіті (пп. б) пунктом 4.1 Договору № 40-А). 
Інститут розрахував роялті за ставкою у 4 % від суми вартості використаного відповідачем насіння у власних потребах.
Тобто, позивачем застосовано половину ставки роялті за насіння еліти у 4 % при здійсненні розрахунку позовних вимог за договором № 40-А від 05.12.2016 р.
Умови пункту 4.1 Договору № 40-А передбачають, що винагороду (роялті) відповідач має сплачувати від загальної вартості обсягів виробленої продукції з урахуванням ціни на умовах франко-завод ліцензіара.
За Договором № 53-А позивач надав відповідачеві невиключне право (невиключну ліцензію) на використання сорту сої культурної сорту Спритна шляхом надання насіння супереліти сої культурної сорту Спритна. При цьому, за умовами пункту 1.4 Договору №   53-А: «реалізація права на використання насіння супереліти сої культурної сорту Спритна обсяг виробництва насіння еліти 80,0 тонн на посівній площі 20 га». За даною ліцензією відповідач, в тому числі, має право здійснювати щодо матеріалу сорту виробництво або відтворення (з метою розмноження) та доведення до кондиції з метою розмноження. При цьому, від насіння еліти ставка роялті становить 8 %, а за насіння І репродукції 4 %, в той час як у випадку використання ліцензіатом насіння у власних потребах ставка роялті складає 0,5 ставки роялті насіння відповідної репродукції, зазначеної у звіті підпункт б) пункт 4.1 Договору № 53-А). 
Інститут розрахував роялті за ставкою у 4 % від суми вартості використаного відповідачем насіння у власних потребах.
Тобто, Інститутом застосовано половину ставки роялті за насіння еліти у 4 % при здійсненні розрахунку позовних вимог за Договором № 53-А.
Умови пункту 4.1 Договору № 53-А передбачають, що винагороду (роялті) відповідач має сплачувати від загальної вартості обсягів виробленої продукції з урахуванням ціни на умовах франко-завод ліцензіара.
За Договором № 22-С позивач надав відповідачеві невиключне право (невиключну ліцензію) на використання сорту гібриду Златсон (патент № 140281). За даною ліцензією відповідач, в тому числі, має право здійснювати щодо матеріалу сорту виробництво або відтворення (з метою розмноження) та доведення до кондиції з метою розмноження. При цьому, умовами пункту 4.1 Договору № 22-С визначено, що винагороду (роялті) ліцензіат сплачує ліцензіару в розмірі 16 268,00 грн. (без ПДВ), що становить 35 % від вартості насіння, зазначеного у пункті 1.1. цього договору.
Інститут розрахував роялті за ставкою у 35 % від суми вартості використаного відповідачем насіння. В графі «Культура, сорт» позивачем зазначено «Гібрид Златсон F1».
Проте, в патенті № 140281 назвою сорту визначено «Златсон», а не «Златсон F1», як зазначено позивачем в довідці при розрахунку суми роялті за Договором № 22-С.
Судовою колегією апеляційної інстанції встановлено, що умовами пункту 4.1 Договору № 22-С передбачено, що винагороду (роялті) відповідач має сплачувати незалежно від обсягів та вартості виробленого насіння та/або реалізованого та без прив`язки до генерації такого насіння, а за фіксованою ставкою від вартості насіння, невиключну ліцензію на використання якого надано цим договором. Тобто, за своєю правовою природою обумовлений пунктом 4.1 Договору № 22-С є паушальним платежем, а не роялті.
Доказів передачі позивачем відповідачеві насіння, яке зазначено у підпункті 1.1.1 Договору № 22-С матеріали справи не містять.
Умов щодо обов`язкової звітності відповідача перед позивачем відносно виготовленого та/або реалізованого насіння Договором № 22-С не передбачено.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
Цивільний Кодекс України:
стаття 11:
- цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини;
стаття 15:
- кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; 
- кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства;
частина перша статті16:
- кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу;
стаття 418:
- право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом;
- право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом; 
- право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом;
стаття 420:
- до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать, зокрема, належать сорти рослин;
частина перша статті 424:
- Майновими правами інтелектуальної власності є: 
1) право на використання об`єкта права інтелектуальної власності; 
2) виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності; 
3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 
4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом;
стаття 526:
- зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;
- виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін;
частина перша статті 530:
- якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін);
стаття 655:
- за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму;
частина перша статті 692:
- покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару;
пункт 2 частини першої та частина друга статті 1107:
- розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності здійснюється ,зокрема, на підставі ліцензійного договору;
- договір щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності укладається у письмовій формі;
частини перша та друга статті 1108:
- особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності); 
- ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору;
частини перша та третя статті 1109:
- за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону;
- у ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір;
частина перша статті 1110:
- ліцензійний договір укладається на строк, встановлений договором, який повинен спливати не пізніше спливу строку чинності виключного майнового права на визначений у договорі об`єкт права інтелектуальної власності.
Господарський кодекс України:
частини перша та друга статті 20:
- Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів; 
- кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів;
частина перша статті 193:
- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; 
- до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
ГПК України:
частина перша статті 13:
- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; 
частина перша статті 73:
- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;
частина перша статті 74:
- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;
частина перша статті 76:
- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; 
стаття 86:
- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;
- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності;
- суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів);
пункт 1 частини першої статті 308: 
- суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;
частина перша статті 309:
- суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Закону України «Про охорону прав на сорти рослин» від 21.01.1993 № 3117-XII:
частина третя статті 10:
- про майнові права інтелектуальної власності на сорт рослин свідчить патент на сорт рослин;
частини перша, друга, третя статті 13:
- сортові присвоюється назва, яка повинна його однозначно ідентифікувати і відрізнятися від будь-якої іншої назви існуючого в Україні і державах-учасниках сорту того ж чи спорідненого виду; 
- назва сорту включає його родове чи видове позначення і власну назву; 
- власна назва може бути представлена будь-яким словом, комбінацією слів, комбінацією слів і цифр або комбінацією літер і цифр;
частина третя статті 40:
- володілець патенту може видати будь-якій особі дозвіл (ліцензію) на використання сорту на підставі ліцензійного договору. За ліцензійним договором власник сорту (ліцензіар) передає право на використання сорту іншій особі (ліцензіату), яка бере на себе зобов`язання вносити ліцензіару обумовлені договором платежі і здійснювати інші дії, передбачені ліцензійним договором.
Межі розгляду справи судом касаційної інстанції
З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
Верховний Суд зазначає, що імперативними приписами частини другої статті 300 ГПК України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Компетенція суду касаційної інстанції відповідно до частини першої вказаної статті полягає виключно в перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи.
Оскільки судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що виконання умов ліцензійних договорів щодо обов`язкової звітності ліцензіата строк дії низки договорів, на підставі умов яких Інститутом заявлено до стягнення в примусовому порядку з Підприємства сум роялті, вже сплинув, то вони дійшли обґрунтованого висновку, що  нарахування Інститутом сум роялті саме як заборгованості, а не як збитків, на підставі даних звітів відповідача від 17.05.2018 № 211 та № 212  в контексті умов ліцензійних договорів № 44-А , від 20.01.2015 № 5-А, № 4-А., № 8-А, зокрема, при застосуванні у розрахунку ставок роялті, які були погоджені сторонами цими договорами, є безпідставним, що обумовлює й відсутність правових підстав для стягнення пені й інфляційних втрат, розрахованих на заборгованість за цими чотирма ліцензійними договорами. 
Також судами попередніх інстанцій правомірно зазначено про те, що Договір № 9/18-К за своєю правовою природою є договором поставки певних сортів рослин та не є ліцензійним договором у розумінні статті 1109 ЦК України, а підпадає під правове регулювання правовідносин поставки та купівлі-продажу, а тому вимога позивача про сплату роялті в сумі 32 231,00 грн. на підставі цього договору не може бути задоволена, у зв`язку з чим у задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 5 748,60 грн. та інфляційних втрат в сумі 2 256,17 грн, які нараховані позивачем на суму роялті в розмірі 32   231,00 грн також не підлягає задоволенню, а гарантійний лист відповідача від 20.04.2018 № 184 про сплату роялті за кукурудзу згідно з рахунком від 05.02.2018 №   162 не може вважатися доказом надання позивачем, як ліцензіаром, відповідачеві, як ліцензіату, невиключної ліцензії на використання зазначених сортів кукурудзи, оскільки такий правочин в матеріалах справи відсутній.
Водночас за умови, що судами встановлено, що за Договорами від 15.10.2015 №   5-А, №   91-А, № 7-А, № 41-А, №40-А, № 53-А відсутні належні та допустимі докази того, насіння якої генерації (еліта чи 1 репродукції) використовувалось Підприємством у спірний період, та відноситься до виробленої продукції у контексті умов договорів неможливо встановити яку саме ставку роялті слід застосовувати та відносно якого саме обсягу виробленої продукції у вигляді насіння, що стало підставою для відмови у стягненні роялті за недоведеністю, та відсутністю правових підстав для стягнення пені і інфляційних втрат, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку про неможливість задоволення позовних вимог в цій частині.
Разом з тим, Суд погоджується, що внаслідок невірно визначених позивачем підстав позову, а також за недоведеністю, позивачем вимог за Договором № 22-С заявлені відносно того сорту рослин, невиключну ліцензію на використання якої надано Підприємству, судами попередніх інстанцій правильно відмовлено у позові в частині стягнення заборгованості за цим договором.
Враховуючи викладене Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи (аргументи) касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.
Доводи Інституту, означені у пунктах 2-5, які наведені в касаційній скарзі, безпосередньо пов`язані із встановленням фактичних обставин справи та оцінкою доказів у ній, тоді як суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Тому пов`язані з наведеним аргументи скаржника не можуть бути прийняті Касаційним господарським судом. Більше того, Інститут у касаційній скарзі фактично вдається до заперечення обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, та спростування здійсненої ними (судами) оцінки доказів у справі.
Водночас Суд вважає правомірним висновок суду першої та апеляційної інстанції, що установа позивача не відноситься до органів місцевого самоврядування чи до органів державної влади, а тому відповідно до приписів пункту 11 частини 16-1 Розділу ХV Перехідних положень Конституції України якими передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.
Разом з тим, згідно з приписами частини третьої статті 56 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. За таких обставин брати участь у розгляді справи як представник Інституту мав право керівник Інституту, член виконавчого органу Інституту та/або адвокат.
Разом з тим довід Інституту про те, що  довіреність на представника Підприємства була надана особою, яка не мала таких повноважень також спростовується встановленими судом апеляційної інстанції обставинами справи. Зокрема апеляційним господарським судом було зазначено, що за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Тітаренко Г.Л. є керівником Інституту з 14.08.2019 (на період відпустки в.о. директора ОСОБА_1 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по 08.04.2020 включно). Доказів того, що ОСОБА_1 не був керівником та підписантом Інституту до 14.08.2019 до суду надано не було. 
Що ж до посилань на низку міжнародно-правових актів, то Суд вважає, що у контексті встановлених судами першої і другої інстанцій обставин справи вони не є ревалентними. Крім того, Суд їх відхиляє з огляду на таке.
Верховний Суд у прийнятті даної постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.      
Разом з тим Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Звертаючись з касаційною скаргою, Інститут не спростував наведених висновків попередніх судових інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень у справі.
За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Інституту залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення у справі - без змін як такі, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.
Судові витрати
У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду, суд покладає на скаржника понесені ним витрати зі сплати судового збору.
Керуючись статтями 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Рішення господарського суду Харківської області від 05.06.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 у справі № 922/636/19 залишити без змін, а касаційну скаргу Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          І. Булгакова 

Суддя                                                                                                          Б. Львов

Суддя                                                                                                                          Т. Малашенкова