ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року	Львів	Справа № 260/655/19 пров. № 857/12357/19	

          Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                      Святецького В.В.          
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.
з участю секретаря судового засідання                     Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року  у справі № 260/655/19 (головуючий суддя Луцович М.М., час ухвалення  16:02 год., м. Ужгород, повний текст рішення складений 15 жовтня 2019 року) за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,ПМК-10” до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В :
           14 травня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,ПМК-10”  звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило  визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області за №0003181401 від 06.05.2019 року.
Рішенням від 09 жовтня 2019 року  Закарпатський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив частково.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення  Головного управління ДФС у Закарпатській області №0003181401 від 06.05.2019 року в частині накладення штрафних санкцій в сумі 773056,35 грн.
Також суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС  у Закарпатській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю ,,ПМК-10”  судовий збір в сумі 11595,90 грн.
В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Не погодившись з таким рішенням, ГУ ДФС  у Закарпатській  області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог є необґрунтованим  та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права. 
При цьому, на думку контролюючого органу, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи. 
Так, у своїй відповіді за № 2305/2 від 23.05.2019 ТзОВ ,,М.Е.ДОК” вказує на те, що інформація щодо відправлення електронного звіту, а також спосіб його відправки фіксуються в Протоколі подій відповідного документу комп`ютерної програми (КП)  ,,М.Е.ДОК”. При цьому дата та час відправлення, що фіксується КП  ,,М.Е.ДОК” , залежить від системних налаштувань дати та часу на комп`ютері, з якого проводиться відправлення документу та зазначається у вкладці ,,В дорозі” (т.1 а.с. 135-138).
Отже, на думку відповідача, письмові докази роздруковані з КП ,,М.Е.ДОК”, в яких зазначені дати та час відправлення податкових накладних не можуть бути належним підтвердженням того, що позивач реєстрував податкові накладні у строки, передбачені Податковим кодексом України.
Окрім того, ТзОВ ,,М.Е.ДОК” зазначає, що підтвердженням успішного формування та відправки є наявність вкладки ,,В дорозі” та збережена в ній інформація. Для цього користувачу необхідно відкрити вкладку ,,В дорозі” Протоколу подій відповідного документу та натиснути клавішу ,,Друк” у вікні.
Суд першої інстанції не надав належного значення наведеним обставинам, а тому дійшов помилкового висновку щодо задоволення частини позовних вимог.
З огляду на викладене, відповідач вважає правомірним оскаржене податкове повідомлення-рішення, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
ТзОВ ,,ПМК-10”  правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав  вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі. 
Представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить відмовити у її задоволенні. 
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення  з таких підстав.  
Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що за наслідками документальної планової виїзної перевірки  ТзОВ ,,ПМК-10”  з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.10.2017 року по 31.12.2018 року, оформленої актом від 15.04.2019 року за №321/07-16-14-01/36943773 (т.1 а.с. 17-19), ГУ ДФС у Закарпатській області прийняло податкове повідомлення-рішення за №0003181401 від 06.05.2019 року, згідно якого за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних до товариства позивача застосований штраф у сумі 787470,25 грн. (т.1 а.с. 10).
Висновки податкового органу базуються на тому, що за результатом проведеної перевірки встановлені окремі випадки реєстрації позивачем податкових накладних по податкових зобов`язаннях та розрахунків коригувань на загальну суму ПДВ 7856334,86 грн з порушенням терміну, визначеного п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.  
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що товариство позивача не допустило порушення встановлених законодавством граничних термінів реєстрації  переважної більшості податкових накладних, а тому накладення на позивача штрафних санкцій в сумі 773056,35 грн є протиправним. 
Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними. 
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до приписів пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу (ПК) України  датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Статтею 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (пункт 201.1).
Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 201.2).
Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. 
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. 
Якщо надіслані податкові накладні / розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені.
Відповідно до пункту  120-1.1 статті  120-1 ПК України  порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого  статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.
За змістом пункту  109.1  статті 109 ПК України  податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Виходячи із системного аналізу наведених нормативно-правових актів, колегія суддів дійшла висновку, що порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є податковим правопорушенням, за яке законом передбачена фінансова відповідальність у вигляді штрафних (фінансових) санкцій.
Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
Отже для можливості накладення штрафних санкції на товариство, які передбачені статте 120-1 ПК України, обов`язковим є встановлення факту вчинення ним податкового правопорушення, як це зазначено у  статті 109 ПК України.
За правилами пункту  200-1.1  статті  200-1 ПК України  система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку. Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання цієї правової норми ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1249 затверджений Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, за змістом пункту 2 якого операційний день - частина дня, протягом якої здійснюються прийняття від платників податку податкових накладних та/або розрахунків коригування та реєстрація або зупинення реєстрації.
Згідно пункту 3 цього Порядку операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.
Пункт 5 зазначеного Порядку передбачає, що постачальник (продавець) складає податкову накладну та/або розрахунок коригування у форматі (відповідно до стандарту), затвердженому в установленому порядку, з використанням спеціалізованого програмного забезпечення.
Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що товариство позивача 30.12.2017 року надіслало для реєстрації в ЄРПН податкові накладні, а саме: за №5385 від 01.12.2017 р., за № 5393 від 02.12.2017 р., від 03.12.2017 р. № 5395, від 04.12.2017 р. № 5402, від 07.12.2017 р. №5422, від 08.12.2017 р. № 5427, від 09.12.2017 р. 5435, від 10.12.2017 р. № 5437, від 11.12.2017 р. №5444, від 13.12.2017 р. №  5464 (т.1 а.с. 156-175).
31.12.2017   ТзОВ ,,ПМК-10”  надіслало для реєстрації в ЄРПН податкові накладні, а саме: від 15.12.2017 р. №5473, від 15.12.2017 р. №5470, від 15.12.2017 р. №5476, а також позивач 31.03.2018 р. надіслав для реєстрації в ЄРПН наступні податкові накладні: від 01.03.2018 р. №1421, від 02.03.2018 р. №1420, від 03.03.2018 р. № 1422, від 10.03.2018 р. №1441, від 13.03.2018 р. №1443 (т.1 а.с. 176-191).
Також, позивач 15.04.2018 р. надіслав для реєстрації в ЄРПН податкові накладні, а саме: від 16.03.2018 р. №1437, від 16.03.2018 р. №1439, від 16.03.2018 р. №1445, від 16.03.2018 р. №1440, від 16.03.2018 р. №1438, від 16.03.2018 р. №1436, від 16.03.2018 р. №1444, від 16.03.2018 р. №1442, від 17.03.2018 р. №1609, від 18.03.2018 р. №1610, від 19.03.2018 р. №1611, від 20.03.2018 р. №1612, від 21.03.2018 р. №1613, від 22.03.2018 р. №1614, від 24.03.2018 р. №1590, від 23.03.2018 р. №1615, від 25.03.2018 р. №1622, від 26.03.2018 р. №1616, від 27.03.2018 р. №1617, від 28.03.2018 р. №1618, від 29.03.2018 р. №1619, від 30.03.2018 р. №1620, від 31.03.2018р. №1596, від 31.03.2018 р. №1621 (т.1 а.с. 192-239).
15.01.2019 ТзОВ ,,ПМК-10”  надіслало для реєстрації в ЄРПН податкові накладні, а саме: від 19.12.2018 р. №6925, від 21.12.2018 р. №6927, від 22.12.2018 р. №6928, від 24.12.2018 р. №6930, від 28.12.2018 р. №6934 (т.1 а.с. 240-249).
Наведені обставини підтверджуються листом ТзОВ ,,М.Е.ДОК” від 23.05.2019 за № 2305/2 (т.1 а.с. 135-138) та наданими позивачем комп`ютерними роздруківками з КП ,,М.Е.ДОК”, в яких зазначені номери податкових накладних, дата та час надсилання до  Єдиного реєстру податкових накладних. 
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податкові накладні, які були складені з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця були зареєстровані позивачем до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені, а податкові накладені, складені з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця були зареєстровані позивачем до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені.
З огляду на викладене, колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що реєстрація вище вказаних податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних була здійснена позивачем з дотриманням граничних строків, встановлених п.201.10 ст. 201 ПК України, а тому застосування штрафних санкцій за порушення терміну реєстрації цих податкових накладних є протиправним.   
Посилання відповідача на те, шо   письмові докази роздруковані з КП ,,М.Е.ДОК”, в яких зазначені дати та час відправлення податкових накладних не можуть бути належним підтвердженням того, що позивач реєстрував податкові накладні у строки, передбачені Податковим кодексом України, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки відповідач не надав жодного доказу на спростування дати та часу відправлення податкових накладних даних, вказаних в цих роздруківках.
При цьому колегія суддів акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції досить ретельно дослідив усі докази та встановив, що зазначені в акті перевірки податкові накладні №8601129 від 23.11.2018, №2801996 від 23.11.2018, № 53031 від 30.08.2018, №8601628 від 30.07.2018, №2800077 від 30.06.2018, №2801793 від 24.04.2018, №2801575 від 21.04.2018, №2801029 від 15.04.2018, №2800962 від 14.04.2018, №2800903 від 13.04.2018, № 2800157 від 03.04.2018, № 2800022 від 01.04.2018, № 8601275 від 29.03.2018, №8601181 від 27.03.2018, №2802322 від 27.03.2018, №2802209 від 26.03.2018, №8601081 від 24.03.2018, №8601062 від 23.03.2018, №2801769 від 21.03.2018, № 2801770 від 21.03.2018, № 2801419 від 17.03.2018, №2896 від 04.05.2018, №4913 від 15.08.2018 (т.1 а.с. 250-251) зареєстровані з порушенням встановлених законодавством граничних термінів реєстрації податкових накладних, а тому визнав правомірним оскаржене податкове повідомлення-рішення в частині застосування штрафу за порушення граничних термінів реєстрації цих податкових накладних. 
Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції  нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.          

Керуючись ч.3 ст. 243,  ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :
            
апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року  у справі № 260/655/19 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 21.02.2020.