ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

26 грудня 2019 року                                                                           м. Чернівці
справа № 716/1417/18
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Половінкіна Н. Ю. 
суддів Кулянди М.І., Одинака О.О. 
секретаря Вовкун Н.Ю.

учасники справи

позивач ОСОБА_1 
відповідач Заставнівська міська рада Чернівецької області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 

за апеляційною скаргою ОСОБА_3  на ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2019 року, головуючий у першій інстанції Пухарєва О.В.

встановила:

        ОСОБА_1  у серпні 2018 року звернувся до суду з позовом до Заставнівської міської ради Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання рішення органу місцевого самоврядування протиправним та скасування.
Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2019 року застосовано до представника позивача ОСОБА_3 захід процесуального примусу у вигляді штрафу, стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави штраф в розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 576 грн. 30 коп.
        ОСОБА_3 в апеляційні скарзі просить скасувати ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2019 року, посилається на порушення норм процесуального права.

Справа №716/1417/18                Головуючий у 1 інстанції Пухарєва О.В.
Провадження №22-ц/822/1118/19                                                                Доповідач Половінкіна Н.Ю. 
Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не надходило до суду.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення наведеним нормам не відповідає.
Застосовуючи до представника позивача ОСОБА_3 захід процесуального примусу, суд першої інстанції керувався положеннями п.11 ч.3 ст.2, п.5 ч.5 ст.12, ч.1, п.1 ч.2, 4 ст.44, п.2 ч.1, 3 ст.148 ЦПК України та дійшов висновку , що дії представника позивача ОСОБА_3 щодо неодноразового подання клопотання про відкладення розгляду справи, завідомо безпідставного клопотання про зупинення провадження у справі мають характер зловживання процесуальними правами, які призводять до затягування строків розгляду та перешкоджання ухвалення рішення.
Встановлено, що ОСОБА_1  у серпні 2018 року звернувся до суду з позовом до Заставнівської міської ради Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання рішення органу місцевого самоврядування протиправним та скасування.
Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 16 жовтня 2018 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності на спадщину.
Ухвалою суду Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 квітня 2019 року провадження у даній справі поновлено та призначено справу до підготовчого засідання на 27 травня 2019 року. 
Судове засідання не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючої судді в нарадчій кімнаті, що підтверджується довідкою від 27 травня 2019 року.
Наступне судове засідання яке було призначене на 12 червня 2019 року представник позивача ОСОБА_3 не з`явилася, подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на лікарняному по догляду за дитиною, на підтвердження якого надала суду копію довідки лікаря із встановленим ОСОБА_4 діагнозом «Гостра правобічна п/долева позалікарняна пневмонія». Проведення судового засідання відкладено до 08 липня 2019 року.
Судове засідання, яке було призначене на 08 липня 2019 року, не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючої судді Пухарєвої О.В. у відпустці. 
24 липня 2019 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення слухання справи, яке призначено на 07 серпня 2019 року, у зв`язку із її перебуванням у відпустці за кордоном. 
29 серпня 2019 року представник позивача ОСОБА_3 звернулася із клопотанням про зупинення провадження у справі.
26 вересня 2019 року судове засідання у справі не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючої судді Пухарєвої О.В. у відпустці.
21 жовтня 2019 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, який призначався на 21 жовтня 2019 року, у зв`язку із її зайнятістю в Сторожинецькому районному суді Чернівецької області, на підтвердження надано копію повістки/повідомлення про виклик ОСОБА_3 до Сторожинецького районного суду Чернівецької області у провадженні №2316/19 на 14:00 год. 21 жовтня 2019 року.
Представником ОСОБА_3 у серпні 2019 року подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності на спадщину.
Відповідно до вимог ч.2, 3 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.
Частиною 1 статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. 
За змістом частини 2 статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:
-подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
-подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
-подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
-необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
-укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Отже, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходи процесуального примусу застосовуються з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Частиною 1 ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф.
Відповідно до  ч.1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених на учасника судового процесу; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання доказів без поважних причин.
З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.
Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.
Натомість, матеріали справи не містять відомостей про те, що дії представника ОСОБА_3 свідчать про свідоме зловживання останньою своїми процесуальними правами, які направлені на безпідставне затягування розгляду справи, що суперечить завданню цивільного судочинства.
Як вбачається з матеріалів справи розгляд справи відкладався за клопотанням  ОСОБА_3  з поважних причин у зв`язку із перебуванням на лікарняному по догляду за дитиною, на підтвердження якого надано копію довідки лікаря, у зв`язку із  перебуванням у відпустці за кордоном, що стверджувалося скріншотом листа з підтвердженням бронювання та у зв`язку із зайнятістю в Сторожинецькому районному суді Чернівецької області, що підтверджується копію повістки/повідомлення про виклик ОСОБА_3 до Сторожинецького районного суду Чернівецької області.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України участь особи, яка є стороною у цивільному процесі, в судових засіданнях особисто або через свого представника є процесуальним правом, а не обов`язком, цієї особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
Пунктом 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки визначені законом або судом. 
Відповідно до п. 3 ч. 2, ч.3 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою. 
У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.
Разом з тим Заставнівським районним судом Чернівец ької області не була постановлена ухвала про визнання явки представника позивача ОСОБА_3 обов`язковою.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи, що позивач та його представник були повідомлені про розгляд справи, суд першої мав підстави для розгляду справи без участі представника позивача ОСОБА_3 
Подання ОСОБА_3 у серпні 2019 року клопотанням про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності на спадщину, не свідчить про свідоме зловживання останньою своїми процесуальними правами, які направлені на безпідставне затягування розгляду справи, оскільки питання не вирішувалося судом, розгляд судом клопотання не впливає на затягування розгляду справи.
У статті 17 Конвенції про захист прав людини і основних свобод зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено нею.
Отже, в Цивільному процесуальному кодексі України наведено невичерпний перелік дій, які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням правами чи обов`язками. Конкретизовано лише те, що такі дії мають здійснювати протиправне перешкоджання у здійсненні судочинства.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення від 02 грудня 2010 у справі "Шульга проти України"). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі завдання саме державних органів (рішення від 20 січня 2011 року у справі "Мусієнко проти України").
Зважаючи на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для накладення на представника позивача ОСОБА_3 заходу процесуального примусу у вигляді штрафу на порушення норм процесуального права.
Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Тому ухвала Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2019 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.
Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2019 року скасувати.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення 2 січня 2020 року.

Головуючий - підпис (Половінкіна Н.Ю.)
Судді - підписи (Кулянди М.І., Одинака О.О.)

З оригіналом згідно: