УХВАЛА

14 лютого 2020 року 
Київ
справа №580/1858/19
адміністративне провадження №К/9901/3941/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В:
10 лютого 2019 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року в частині «відмови у задоволенні позовних вимог щодо визначення кількості робочих днів у травні 2019 року», у якій просив направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що позивач проходив службу на посаді, що у значенні Закону України «Про запобігання корупції» передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, тому справа не відноситься до справ незначної складності.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, прийнятих у справах, що не відносяться до справ незначної складності, є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. Тому відсутність у  касаційній скарзі підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України та її обгрунтовання іншими мотивами є підставою для повернення такої скарги.
ОСОБА_1 просить переглянути і скасувати в частині лише постанову суду апеляційної інстанції.
Перевіряючи мотиви касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що її доводи зводяться до переоцінки доказів, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини щодо  принципу правової визначеності та безсторонності і неупередженості суду. Водночас обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини четвертою статті 328 КАС України, заявником не зазначено.
Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на висновки Верховного Суду у справі №825/203/16 не дають підстав для вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки судові рішення у справі №825/203/16, прийнято щодо інших, ніж встановлено у цій справі, правовідносин. 
Доводи заявника про порушення норм процесуального права, зокрема, щодо порядку розгляду цієї справи, як справи незначної складності, спростовуються змістом судових рішень, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень, які свідчать про те, що суди першої та апеляційної інстанції розглянули справу за правилами загального позовного провадження. 
Відповідно до частини третьої статті 39 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Пунктом 2 частини третьої статті 353 КАС України встановлено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави його відводу обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою.
Аргументи ОСОБА_1 про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові не вирішив питання щодо відводу судді першої інстанції за його заявами, не є підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки відвід судді, який Сухонос М.В. заявив у суді першої інстанції, цим судом і розглянуто, а суддя, якому позивач заявляв відвід, не брав участі в ухваленні судового рішення суду апеляційної інстанції, яке оскаржує заявник.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів - повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.  
Суддя                                                                                                                         С.А. Уханенко