ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 лютого 2020 року           справа №200/5122/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Сіваченка І.В., секретар судового засідання Сухова М.Є., за участю представника позивача Кравченко Ю.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління ДФС у Донецькій області та Офісу великих платників податків ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 р. у справі № 200/5122/19-а (головуючий І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, Офісу великих платників податків ДПС, Головного управління ДФС у Донецькій області про стягнення заборгованості з бюджету з відшкодування податку на додану вартість,-

                                                          В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго” звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, Офісу великих платників податків ДПС, Головного управління ДФС у Донецькій області, в якому з урахуванням уточнень просив, стягнути з Державного бюджету України на його користь суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 7825974 грн. та пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість, в розмірі 257  161  грн. 51 коп.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено, а саме суд: стягнув з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго”  суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 7825974  грн.; стягнув з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго” пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 257  161 (двісті п`ятдесят тисяч сто шістдесят одна) грн. 51 коп.; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго”  судовий збір у розмірі 19210 грн. 00 коп.
Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач перейшов на облік до апелянта з 01.01.2019 року. Станом на вказану дату в ІКП з податку на додану вартість залишку не відшкодованого ПДВ відсутнє. Позивач не звертався до апелянта  з заявою щодо повернення надміру сплаченої суми податку на додану вартість, а по ІКП відсутній залишок невідшкодованого ПДВ, тому відсутні підстави щодо повернення суми бюджетного відшкодування сум ПДВ. Також, позивач звертався з аналогічним предметом спору до податкового органу у справі № 200/11217/18-а щодо внесення до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування в розмірі 7825974 грн. отже, позивач не вірно визначив спосіб захисту свого порушеного права, так як на даний час відсутній будь-який інший порядок повернення сум бюджетного відшкодування.  
Головне управління ДФС у Донецькій області, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, також подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що з 01.01.2019 платник податків перейшов на облік до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби. ГУ ДФС у Донецькій області не має можливості виконати рішення суду у справі №200/11217/18-а, а саме, внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ТОВ “Краматорськтеплоненерго” за жовтень 2017 року в розмірі 7  825  974 грн. через відсутність в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування залишку невідшкодованого ПДВ по декларації за жовтень 2017 року у сумі 7  825  974 грн. Іншого механізму відшкодування узгоджених сум ПДВ станом на теперішній час не запроваджено.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року, замінено в адміністративній справі № 200/5122/19-а відповідача - Офіс великих платників податків ДФС на Офіс великих платників податків ДПС.
Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційних скарг заперечував.
Представники відповідачів у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго”, зареєстровано в якості юридичної особи, перебувало на обліку як платник податку на додану вартість в ДПІ у місті Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області.
15.11.2017 позивачем надано/зареєстровано податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2017 року з додатками, згідно з якою ТОВ “Краматорськтеплоенерго” визначено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 7 825 974 грн. Відповідно до п. 200.7 сталі 200 Податкового Кодексу України) до податкової декларації позивачем додано до декларації заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.
28.11.2017 позивачем надано до Головного управління ДФС у Донецькій області заяву № 07/1715 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питань достовірності формування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту у розмірі 7825974 грн. по декларації за жовтень 2017 року.
Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ “Краматорськтеплоенерго” з питань достовірності формування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту у розмірі 7  825  974 грн. та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 7  825  974 грн. по декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року № 9241187986 від 15 листопада 2017 року.
За результатами перевірки  складено акт № 909/05-99-12-02/34657789 від 29 грудня 2017 року. 
На підставі висновків зазначеного акта перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення №  0000574403 від 17 січня 2018 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задекларовану на рахунок платника у банку в розмірі 7 825 974 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 956 493, 50 грн. та №  0000994403 від 17 січня 2018 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 3  588  238, 50 грн., з яких збільшення за податковими зобов`язаннями в сумі 2 392 159 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1  196  079, 50 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2018 року по справі №  805/767/18-а, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018, податкове повідомлення-рішення №  0000574403 від 17.01.2018 і податкове повідомлення-рішення №  0000994403 від 17.01.2018 року визнані протиправними та скасовані.
05.10.2018 ТОВ “Краматорськтеплоенерго” направило до Головного управління ДФС у Донецькій області (копію управлінню Державної казначейської служби України у Донецькій області, Державній фіскальній службі України, прокуратурі Донецької області) заяву про необхідність дотримання вимог Податкового кодексу України щодо обов`язку контролюючого органу включення податкової декларації з ПДВ від 15.11.2017 №  9241187986 до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Рішенням Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018 у справі №200/11217/18-а визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Донецькій області щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго” за жовтень 2017 року в розмірі 7 825 974 грн (сім мільйонів вісімсот двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири), зобов`язано Головне управління ДФС у Донецькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго” за жовтень 2017 року в розмірі 7 825 974 грн (сім мільйонів вісімсот двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири).
З відомостей ІКП позивача та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.12.2018 у справі №200/11217/18-а, встановлено, що платником ТОВ “Краматорськтеплоенерго” були здійснені перерахування коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ, які зараховані: 23.07.2018  в сумі 455  772 платіжне доручення № 24286124 від 23.07.2018, 26.07.2018 в сумі 3  144  005 платіжне доручення № 25527303 від 26.07.2018, 29.08.2018 в сумі 5  396  305 платіжне доручення № 38265604 від 29.08.2018. Станом на дату надання інформації по платнику ТОВ “Краматорськтеплоенерго” відсутні залишки невідшкодованого ПДВ, які були заявлені по декларації за жовтень 2017 року у розмірі 7  825  974 грн., а в наявності переплата з ПДВ у сумі 7  825  981 грн. (надміру сплачені кошти, які надійшли з рахунку в СЕА ПДВ).
З 01.01.2019 позивач перебуває на обліку в Офісі великих платників податків Державної фіскальної служби. Станом на вказану дату по платнику ТОВ “Краматорськтеплоенерго” були відсутні залишки невідшкодованого ПДВ, які були заявлені по декларації за жовтень 2017 року у розмірі 7 825 974 грн., а в наявності переплата з ПДВ у сумі 7  825  981 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, виходив з того, що оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та отримання пені на суму податку, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ у розмірі 7  825  974 грн. та пені в розмірі 257  161, 51 грн., які охоплюються поняттям “майно” в аспекті частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків регламентовано у статті 200 ПК України.
Пунктом 200.7 статті 200 ПК України встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України, на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 цієї статті Кодексу заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.
Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
На підставі пункту 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.
Пунктом 200.10 статті 200 ПК України визначено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки; б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки; г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення; ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.
У випадках, передбачених підпунктами "б" і "в" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.
У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.
Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України".
Згідно з пунктом 200.13 статті 200 ПК України, на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.
Пунктом 200.15 статті 200 ПК України визначено, що у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.
У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок), який набрав чинності 01 квітня 2017 року.
Вищевказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №  26.
Згідно з пунктом 7 Порядку, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі податкового органу на наступний робочий день після виникнення такого випадку.
Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду податковий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку (абзац 2 пункту 7 Порядку).
Пунктом 12 Порядку передбачено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.
При цьому, органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.
Суд зазначає, що з 01 квітня 2017 передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення податковим органом в Реєстрі інформації про її узгодження.
Таким чином, після набрання чинності Порядком, тобто з 01 квітня 2017, контролюючий орган зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, задля забезпечення доступу органу Казначейства до таких сум податкового органу для перерахування на рахунки платника податку.
Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду від 05.05.2018 в справі № 822/2703/17 (номер в Єдиному Державному реєстрі судових рішень - 73843599).
Наказом Міністерства Фінансів України № 326 від 03.03.2017 затверджено "Порядок інформаційної взаємодії Міністерства фінансів України з Державною фіскальною службою України та Державною казначейською службою України в процесі формування Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість" (далі - Порядок).
У відповідності до пункту 6 зазначеного Порядку внесення інформації для формування Реєстру здійснюється електронними повідомленнями. На кожне електронне повідомлення, яке надходить від ДФС до Реєстру, накладається не менше двох електронних цифрових підписів посадових (уповноважених) осіб та печатка відповідного територіального органу ДФС.
Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Право позивача на бюджетне відшкодування ПДВ у розмірі 7825974 грн., встановлено судом при розгляді справи №200/11217/18-а.
Зазначеним рішенням зокрема, зобов`язано Головне управління ДФС у Донецькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго” за жовтень 2017 року в розмірі 7 825 974 грн.
Проте, як свідчать матеріали справи та підтверджується сторонами, незважаючи на те, що рішення суду набрало законної сили, питання щодо повернення позивачу суми бюджетного відшкодування з ПДВ відповідачами не вирішено, контролюючим органом не було внесено дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку-Підприємства.
Відповідачами зазначено про неможливість виконати рішення суду у справі №200/11217/18-а та відсутності нормативного врегульованого механізму виконання судового рішення у спосіб, визначений судом у справі № 200/11217/18-а, 
Отже, спосіб захисту порушеного права позивача, як зобов`язання контролюючого органу внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Товариства, не призвів до ефективного відновлення права платника податків.
Відповідно до частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05.01.2000) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).
За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатись такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права в національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007 зазначив, що юридична особа-платник податку на додану вартість мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). Європейський суд з прав людини констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації податку на додану вартість у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).
Як вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, останній у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету податку на додану вартість у розмірі 7825974  грн, який охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.
Верховенство права як основоположний принцип адміністративного судочинства визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
За таких обставин, з урахуванням встановленого судом права позивача на бюджетне відшкодування суми податку на додану вартість, суд дійшов до висновку, що у даному випадку, порушене право позивача на отримання вказаного відшкодування потребує ефективного способу захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, що з урахуванням неефективного раніше обраного способу захисту, є стягнення з Державного бюджету України на користь товариства заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.
Пунктом 200.23 статті 200 ПК України визначено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Отже, оскільки сума податку на додану вартість, на яку позивач має право, у встановлені ПК України строки йому не відшкодована, вона набуло статусу заборгованості бюджету, на яку, відповідно до наведених вище приписів ПК України, нараховується пеня. Стягнення пені у даному випадку пов`язується саме з фактом порушення контролюючим органом строків відшкодування сум ПДВ з бюджету.
Відповідачами заперечень щодо суми нарахованої позивачем пені у розмірі 257161 грн. 51 коп. не надавалось.
З огляду на встановлені обставини, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Державного бюджету України на користь позивача пені за порушення відповідачем строків бюджетного відшкодування за період з 19.03.2019 по 13.05.2019 включно у розмірі у розмірі 257161 грн. 51 коп.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що судом першої інстанції заявлені позовні вимоги  правильно визнані такими, що підлягають  задоволенню у повному обсязі.  
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок  щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги   Головного управління ДФС у Донецькій області та Офісу великих платників податків ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 р. у справі № 200/5122/19-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 р. у справі № 200/5122/19-а  - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 04 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач :                                                                  Е.Г. Казначеєв 

Судді:                                                                           А.В. Гайдар

                                                                                                І.В. Сіваченко