УХВАЛА
 
14 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 140/2143/16-к
провадження № 51-59 ск 20
 
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 7 травня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 27 вересня 2019 року,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Суд касаційної інстанції (далі – Суд) є судом права, а не факту і може скасувати чи змінити оскаржені рішення лише на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу. 
Отже, скаржник має конкретно зазначити у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 433 вказаного Кодексу Суд не перевіряє висновків щодо фактичних обставин справи, а при здійсненні провадження виходить з обставин, установлених у вироку.
Натомість у поданій скарзі захисник, заперечуючи справедливість засудження ОСОБА_5 за епізодом від 18 серпня 2016 року, всупереч законодавчим приписам не наводить обґрунтування допущення судом таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку в цій частині і закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 91, 94, 284, 374, 412 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
Разом із цим у скарзі стверджується про недоведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України. Однак, як убачається з наданої копії вироку, останнього було засуджено за ч. 3 ст. 185 цього Кодексу.
Крім того, скаржник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури. 
Водночас попри те, що вирок переглядався судом апеляційної інстанції у скарзі не зазначено в аспекті статей 370, 404, 405, 412-414, 417, 419 КПК обґрунтування незаконності ухвали. 
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати семи днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 7 травня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 27 вересня 2019 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                            ОСОБА_3