ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/146/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №710/1253/19 Категорія: на ухвалу 	Побережна Н. П.	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       14 січня 2020 року  м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л. 
секретар Попова М.В.
учасники справи: 
скаржник - ОСОБА_1 ;
виконавець - головний державний виконавець Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Педченко А.С.; 
боржник - ОСОБА_2 ;
представник боржника - ОСОБА_3 ;
особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2019 року за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області,

в с т а н о в и в:

26 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просила визнати неправомірними дії головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Педченко А.С. по винесенню постанови від 20 серпня 2019 року про закінчення виконавчого провадження № 43300942, та зобов`язати головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Педченко А.С. скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 43300942 по виконавчому листу № 2/710/317/2014, виданому Шполянським районним судом Черкаської області 04 квітня 2014 року.
Скарга вмотивована тим, що на виконанні у Смілянському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області знаходився виконавчий лист № 2/710/317/2014, виданий Шполянським районним судом Черкаської області 04 квітня 2014 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 25 березня 2014 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
13 вересня 2019 скаржниця отримала постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 4300942, винесену головним державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Педченко А.С. 20 серпня 2019 по вказаному виконавчому листу. 
У постанові зазначено, що державним судовим виконавцем встановлено фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом відповідно до заяви стягувача № б/№ від 07 серпня 2019 та закінчено виконавче провадження на підставі п.9 ч. 1 ст.39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». 
Із вказаною постановою скаржниця не згідна, так як боржник обманним шляхом витребував у неї заяву про фактичне виконання аліментних зобов`язань, яку вона написала по зразку, наданому державним виконавцем, але гроші боржник не виплатив, а державний виконавець не пересвідчився у фактичному виконанні боржником зобов`язання, фактично порушивши матеріальні права неповнолітньої дитини, адже порахувати суму боргу до 28 березня 2031 року у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму неможливо.
Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено та визнано дії головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Педченко Альони Сергіївни по винесенню постанови про закриття виконавчого провадження ВП № 44300942 від 20 серпня 2019 року неправомірними та зобов`язано головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Педченко Альону Сергіївну скасувати постанову про закриття виконавчого провадження ВП № 44300942 по виконавчому листу № 2/710/317/2014, виданому Шполянським районним судом Черкаської області 04 квітня 2014 року.
Ухвала обґрунтована тим, що серед переліку підстав для закінчення виконавчого провадження, визначеного статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» відсутня така підстава як заява стягувача. Суд вказав, що у разі звернення стягувача із заявою про фактичне виконання зобов`язань щодо сплати аліментів, державний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що не позбавляло б права стягувача повторно пред`явити виконавчий лист до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».
Також суд зазначив, що на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження існувала заборгованість зі сплати аліментів в сумі 26784,14 грн, а інші докази, які б підтверджували фактичне виконання рішення суду боржником відсутні, тому суд прийшов до висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження є передчасною.
Не погоджуючись із ухвалою суду, боржник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2019 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.
В апеляційній скарзі вказує, що ОСОБА_1 було подано державному виконавцю заяву, в якій вона повідомила, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 на її користь станом на 28.03.2031 року відсутня, претензій з приводу сплати аліментів станом на 28.03.2031 року вона не має та в подальшому мати не буде. Також у заяві ОСОБА_1 вказала, що аліменти отримала в повному обсязі до повноліття сина ОСОБА_4 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 та претензій не має.
Скаржник вважає, що вказана заява ОСОБА_1 є заявою про повне фактичне виконання ним рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Своїм правом на подання відзиву учасники провадження не скористались.
Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Вказане судове рішення відповідає вказаним вимогам.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Смілянському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебував виконавчий лист № 2/710/317/2014, виданий 04 квітня 2014 року Шполянським районним судом, про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку та дивідендів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 березня 2014 року і до повноліття дитини (а.с. 154). Виконавче провадження № 4330942 за вказаним виконавчим листом відкрите постановою головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Краснюк О.М. 15 травня 2014 року (а.с. 152).
Згідно з матеріалами виконавчого провадження з 30 травня 2017 року ОСОБА_2 не сплачував аліменти за виконавчим листом №2/710/317/2014, внаслідок чого станом на 20 серпня 2019 року заборгованість склала 26784,14 грн. (а.с. 88).
20 серпня 2019 року головним державним виконавцем Смілянського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області  Педченко А.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/710/317/2014, виданого 04 квітня 2014 року  Шполянським районним судом про стягнення з  ОСОБА_2  аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку та дивідендів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.03.2014 і до повноліття сина, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з  фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом відповідно до заяви стягувача № б/н від 07.08.2019 (а.с. 76).
Згідно із заявою від 07 серпня 2019 року, яка зареєстрована у Смілянському міському відділі ДВС 09 серпня 2019 року, ОСОБА_1 повідомила, що заборгованість зі сплати аліментів згідно вказаного виконавчого листа станом на 28 березня 2031 року відсутня; претензій з приводу сплати аліментів ОСОБА_2 станом на 28 березня 2031 року вона не має та в подальшому мати не буде. Також ОСОБА_1 повідомила, що аліменти отримала у повному обсязі до повноліття сина ОСОБА_4 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 77).
Твердження суду першої інстанції, що вказана заява не містить відомостей про особу, від якої вона написана та повідомляє про виконання рішення Смілянського районного суду, є помилковим, оскільки вона підписана ОСОБА_1 та остання не заперечує проти написання нею такої заяви. Однак, вказане твердження не впливає на вирішення справи по суті вимог скаржниці.
Порядок примусового виконання рішення суду визначено Законом України «Про виконавче провадження» а також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5).
Згідно з частиною 3 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»  виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії , а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Підстави закінчення виконавчого провадження передбачені ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Пунктом 9 Розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5), визначено, що виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі.
Відповідно до виконавчого листа № 2/710/317/2014 стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням Шполянського районного суду Черкаської області присуджено до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Розмір аліментів визначено у частці від доходу боржника ОСОБА_2 , а не у твердій грошові сумі. У виконавчому листі не визначено, яка загальна сума аліментів підлягає до стягнення зі ОСОБА_2 .
Отже, розрахувати розмір аліментів, який підлягає до стягнення з боржника за весь період до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 неможливо, оскільки не відомо який дохід буде у ОСОБА_2 у майбутньому, а у разі відсутності у нього доходу, який розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку буде встановлено законом.
Крім того, строк стягнення аліментів за виконавчим листом № 2/710/317/2014 від 04 квітня 2014 року станом на 20 серпня 2019 року не закінчився.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що заява ОСОБА_1 від 07 серпня 2019 року не є підставою для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вона не є доказом фактичного повного виконання в повному обсязі рішення суду про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини доходів ОСОБА_2 до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Слід також зазначити, що у заяві не вказано і суму, яку було сплачено ОСОБА_2 стягувачу ОСОБА_1 в рахунок сплати аліментів.
Відповідно до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
З огляду на викладене, приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження про стягнення аліментів з  ОСОБА_2  на утримання неповнолітнього сина  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку та дивідендів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.03.2014 року і до повноліття сина, державним виконавцем було порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5), тому вона є незаконною та підлягає скасуванню.
Колегія суддів також вважає, що вказана постанова про закінчення виконавчого провадження суперечить інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно зі статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/710/317/2014 від 04 квітня 2014 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2019 року - без змін.
 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 384 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2019 року за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді                 Н.І. Гончар 

                                                                Ю.В. Сіренко

                                                        Т.Л. Фетісова

Повний текст постанови складений 15 січня 2020 року