______

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17  січня 2020 року                                                                                   
м. Чернівці
Справа № 726/2211/19
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Одинака О. О. 
суддів Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю.
секретар Чубрей І.І.

позивач  ОСОБА_1 
відповідач  ОСОБА_2 

апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівці від 29 листопада 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Асташев С.А.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
В листопаді 2019 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом.

Позивач просила:

-виділити в натурі земельну ділянку, кадастровий номер 7310136900:003:1039, площею 0,10 га з цільовим призначенням - для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка передана позивачу в оренду відповідно до договору № 9986 від 15 березня 2016 року та знаходиться по АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди в користуванні вищевказаною земельною ділянкою;

- зобов`язати відповідача перемістити огорожу між суміжними земельними ділянками згідно до меж земельних ділянок з кадастровими номерами 7310136900:003:1038 та 7310136900:003:1039.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівці від 29 листопада 2019 року позовну заяву  ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою визнано неподаною та повернуто позивачу.

Суд першої інстанції виходив з того, що зазначені в ухвалі Садгірського районного суду міста Чернівці  від 15 листопада 2019 року недоліки позовної заяви  ОСОБА_1   не було усунуто у встановлений судом строк. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційний скарзі ОСОБА_1   просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду. 
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права.

Його представником в повному обсязі усунуто зазначені в ухвалі Садгірського районного суду міста Чернівці від 15 листопада 2019 року недоліки позовної заяви.

У встановлений судом строк представником позивача було надано до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівці від 29 листопада 2019 року залишити без змін.
Судом першої інстанції було правильно встановлено те, що ОСОБА_1 не усунула у встановлений судом строк недоліки позовної заяви та не сплатила судовий збір, що є беззаперечною підставою для повернення позовної заяви позивачу. 
Аргумент ОСОБА_1 про те, що вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі у зв`язку з чим не моє можливості сплатити судовий збір в повному обсязі, не відповідають дійсності.
В даному випадку має місце зловживання позивачем своїми процесуальним правами.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
В листопаді 2019 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2  , в якому просила виділити в натурі земельну ділянку, кадастровий номер 7310136900:003:1039, площею 0,10 га з цільовим призначенням - для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка передана позивачу в оренду відповідно до договору № 9986 від 15 березня 2016 року та знаходиться знаходить  АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача не чинити  їй перешкоди в користуванні вищевказаною земельною ділянкою; зобов`язати відповідача перемістити огорожу між суміжними земельними ділянками згідно до меж земельних ділянок з кадастровими номерами 7310136900:003:1038 та 7310136900:003:1039.

Ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівці  від 15 листопада 2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви (а.с.10).
Суд першої інстанції виходив з того, що позивач посилається на ряд письмових доказів, однак не вказує про наявність у них або інших осіб оригіналів таких письмових доказів, та/або не вказує їх як такі, які не можуть бути подані разом із позовною заявою. Копії письмових доказів належним чином не засвідчені.
Окрім того, позивач не надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та відповідно не додав до позовної заяви доказів сплати судового збору, а у випадку звільнення його від такої сплати не посилався на докази щодо наявності підстав для такого звільнення.
Також позивач не надав підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Не вказано ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДР підприємств та організацій України.
Дата звернення до суду, вказана в позовній заяві, не відповідає дійсності.
Копію ухвали Садгірського районного суду міста Чернівці від 15 листопада 2019 року позивач отримала 18 листопада 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 580070323257 (а. с. 30).
28 листопада 2019 року представником позивача поштою було направлено до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали Садгірського районного суду міста Чернівці від 15 листопада 2019 року, що підтверджується відтиском поштового штемпеля на конверті (а.с.48).
Ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівці  від 29 листопада 2019 року позовну заяву  ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с.31).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 слід задовольнити з наступних підстав.
Так, згідно з частиною 1 статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Відповідно до частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Відповідно до частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Згідно з частинами 1-3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівці від 15 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення її недоліків.  
Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.
Документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України  «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) (пункт 2 Правил надання послуг поштового зв`язку).
18 листопада 2019 року позивачем було отримано ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівці від 15 листопада 2019 року.
28 листопада 2019 року, у визначений в ухвалі суду строк, заявником на виконання вимог зазначеного вище судового рішення через засоби поштового зв`язку було направлено до суду першої інстанції супровідний лист з доданими до нього уточненою позовною заявою, заявою про зменшення розміру судового збору за подання позову та попереднім розрахунком розміру судових витрат. Проте вказані документи по незалежним від заявника причинам до суду першої інстанції доставлені лише 02 грудня 2019 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду першої інстанції, проставленому на першій сторінці супровідного листа (а.с.33).
Відповідно до частини 6 статті 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
Враховуючи, що супровідний лист з доданими до нього уточненою позовною заявою, заявою про зменшення розміру судового збору за подання позову та попереднім розрахунком розміру судових витрат подані до поштового відділення 28 листопада 2019 року, тобто в останній день визначеного ухвалою суду від 15 листопада 2019 року строку для усунення недоліків позовної заяви, з урахування її отримання позивачем 18 листопада 2019 року, підстави вважати, що заявник не виконав вимог ухвали суду першої інстанції, відсутні.
Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вимоги законодавства, не врахував можливості здачі позивачем документів на пошту в установлений ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху десятиденний строк з дня отримання ухвали, у зв`язку з чим передчасно постановив ухвалу про повернення такої позовної заяви.
Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постановах від 25 листопада 2015 року у справі № 6-2053цс15, від 21 вересня 2017 року у справі № 6-1509цс17 та від 08 травня 2019 року у справі № 521/14845/16-ц.
Окрім того, як вбачається із уточненої позовної заяви, наданої ОСОБА_1 на виконання ухвали суду першої інстанції від 15 листопада 2019 року, позивачем вказано про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, зазначено ідентифікаційний код Чернівецької міської ради як юридичної особи, яка виступає у вказаній справі в якості третьої особи та попередній розрахунок розміру судових витрат.
Встановлені вище обставини свідчать про належне виконання позивачем вимог ухвали суду першої інстанції про залишення його позовної заяви без руху.
Щодо вимог суду про надання позивачем доказів сплати судового збору за подання позовної заяви, то як вбачається із документів, надісланих позивачем до суду першої інстанції 28 листопада 2019 року, серед них містилася заява, в якій ОСОБА_1 просила зменшити розмір судового збору у зв`язку з її скрутним матеріальним станом. 
Вказана заява повинна бути розглянута судом першої інстанції та у разі відмови у її задоволенні суд має надати можливість особі, яка її подала, відреагувати на позицію суду щодо вирішення заявленого клопотання.
Окрім того, помилковим є висновок суду про те, що позивач в позовній заяві зобов`язаний посилатися на наявність у нього або інших осіб оригіналів письмових доказів, та/або вказувати їх як такі, які не можуть бути подані разом із позовною заявою.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції порушив вимоги статті 13 ЦПК України, якою передбачено вільний вибір позивачем способу захисту та доказів, якими він буде підтверджувати свої позовні вимоги.

При цьому, пунктом 7 частини 2 статті 197 ЦПК України визначено, що саме у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.
Беручи до уваги те, що суд першої інстанції фактично надав оцінку доказам на стадії відкриття провадження у справі та перевірки відповідності позовної заяви вимогам щодо її форми та змісту, а не на стадії підготовчого провадження після відкриття провадження у справі, підстави для залишення судом першої інстанції позовної заяви без руху та в подальшому повернення її позивачу були відсутні.
Вказаний висновок також узгоджується із роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 , згідно з пунктом 7 якої подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
За таких обставин, суд першої інстанції при вирішенні даного питання порушив норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, порушивши при цьому право позивача на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити. Ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 382  ЦПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівці від 29 листопада 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 17 січня 2020 року.

Головуючий                                                 О.О. Одинак 

Судді:                                                          І.Н. Лисак         
               
                                                               Н.Ю. Половінкіна