Номер провадження: 22-ц/813/3044/20 
Номер справи місцевого суду: 522/1401/19
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Віцько А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельних об`єктів» у справі за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 (треті особи:  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельних об`єктів»,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 , державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстрація Нерухомості та бізнесу» Мельник Тетяна Іванівна) про визнання права власності та витребування майна, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси про затвердження мирової угоди, постановлену під головуванням судді Абухіна Р.Д. 08 серпня 2019 року у м. Одеса, –

встановила:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна (т. 1 а.с. -11, 207-218, т. 2 а.с. 11-16).
У серпні 2019 року до суду першої інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяву про затвердження мирової угоди, яка містить підписи третіх осіб про згоду з умовами цієї Мирової угоди, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 51-52).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2019 року було затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,  відповідно до якої:
1.Відповідач ОСОБА_2 добровільно передає у власність ОСОБА_1 кв. 
АДРЕСА_1 .. З моменту набуття законної сили ухвали суду про затвердження цієї мирової угоди до ОСОБА_1 переходить право власності на кв. АДРЕСА_2 , а право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру припиняється. 
3.У момент укладання цієї мирової угоди ОСОБА_1 сплачує ОСОБА_2 15 000 доларів США у якості компенсації та досягнутого компромісу за передачу права власності на кв. АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 .. Підписанням цієї мирової угоди ОСОБА_2 свідчить про отримання від ОСОБА_1 вищевказаної суми. 
4.Сторони дійшли згоди що укладанням цієї Мирової угоди наступили такі правові наслідки : 4.1.Відбувся перехід права власності на кв. АДРЕСА_2 від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 4.2.З моменту переходу права власності на кв. АДРЕСА_2 від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 вважається власником кв. АДРЕСА_2 . 4.3.З моменту переходу права власності на кв. АДРЕСА_2 від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , право власності ОСОБА_2 на кв. АДРЕСА_2 вважається припиненим. 4.4. Ухвала суду про затвердження цієї Мирової угоди є підставою державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на кв. 
АДРЕСА_3 .Ця мирова угода складена в 6 екземплярах, по одному для кожної із Сторін і третіх осіб, які підписали вказану мирову угоду а також для Приморського районного суду м. Одеси.
6.Мирова угода набуває законної сили  після її визнання (затвердження) Приморським районним суду м. Одеси. 
7.Ухвала суду про затвердження цієї мирової угоди є підставою державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на кв. АДРЕСА_2 уповноваженими відповідно до закону особами. 
8.Підписанням згоди з умовами цієї Мирової угоди треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на боці позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підтвердили Сторонам, іншим учасникам процесу та суду що умови цієї Мирової угоди не порушують їх прав і відповідають їх волі. 
9.Підписанням згоди з умовами цієї Мирової угоди третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача ОСОБА_4 підтвердив Сторонам, іншим учасникам процесу та суду що спірна кв. АДРЕСА_2 . не була об`єктом спільної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , у нього немає жодних претензій або вимог щодо прав на вищевказану квартиру, умови цієї Мирової угоди не порушують його прав і відповідають його волі. У разі невиконання умов даної мирової угоди в добровільному порядку її виконання провести в примусовому порядку, зазначена ухвала суду є виконавчим документом та може бути пред`явлена до примусового виконання через органи Державної виконавчої служби України, в порядку, передбаченому Законом України “Про виконавче провадження”. Провадження у справі закрито. Роз`яснено сторонам наслідки закриття провадження у справі (т. 2 а.с. 58-60).
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельних об`єктів» просить ухвалу суду скасувати, матеріали справи повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, затверджена судом мирова угода укладена у простій письмовій формі, нотаріально не повідчена, та, фактично, є прихованим договором купівлі-продажу кв. АДРЕСА_2 , укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 64-68).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельних об`єктів» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.
Суд першої інстанції, розглянувши мирову угоду, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов вірного висновку, що заява про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі у зв`язку з досягненням мирової угоди обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Так, мирова угода відповідає чинному законодавству, не порушує права сторін, відповідає встановленим у справі фактичним обставинам. 
Сторони підтвердили заяву про її визнання судом, текст мирової угоди приєднаний до матеріалів справи. 
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.
Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. 
Згідно ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. 
Враховуючи, що мирова угода, укладена сторонами, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах обох сторін, суд у відповідності до ст. 207 та ст. 255 ЦПК України ухвалою закриває провадження у справі.
Крім того, як вірно вказано у судовому рішенні, перехід права власності на спірну квартиру від відповідача до позивача ніяким чином не порушує права ТОВ " Будівельних об`єктів".
Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги ТОВ "Будівельних об`єктів" про те, що затверджена судом мирова угода укладена у простій письмовій формі, нотаріально не повідчена, та, фактично, є прихованим договором купівлі-продажу кв. АДРЕСА_2 , укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .
Так, згідно вимог ч. 3 ст. 215 ЦК України, договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.
За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось. 
Однак, до матеріалів справи апелянтом не додано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того факту, що права та/або законні інтереси ТОВ "Будівельних об`єктів" порушені положеннями оскаржуваної мирової угоди.
Колегія суддів вважає, що укладена між стронами мирова угода не суперечить вимогам закону, не порушує права ТОВ "Будівельних об`єктів", а також будь-яких інших осіб, оскільки не зобов`язує апелянта вчинити будь-які дії, не змінює його правовий статус сторін, та не створює для нього правових наслідків.
Спірна квартира вибула з власності ТОВ "Будівельних об`єктів" по акту прийому-передачі ОСОБА_8 у 2007 році (Свідоцтво про право власності отримано останньою 04 грудня 2008 року). У наступному, вказана квартира передана ОСОБА_2 з подальшою реєстрацією в установленом законом порядку, а відтак, ТОВ "Будівельних об`єктів" не є власником спірної квартири, у зв`язку із чим позбавлено права впливати на процеси подальшого розпорядження квартирою АДРЕСА_2 .
Посилання ТОВ "Будівельних об`єктів" на те, що укладеною мировою угодою порушені його права як балансоутримувача кв. АДРЕСА_2 , не можуть бути прийняти колегією суддів до уваги, оскільки не мають правового значення для вирішення даної справи, та, крім того, апелянтом не доведено, яким саме чином можуть бути порушені його права при переході права власності на вказану квартиру від одного власника до іншого.
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2019 року про затвердження мирової угоди постановлено з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування  відсутні.  
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельних об`єктів» – залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2019 року про затвердження мирової угоди – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.
Повний текст судового рішення складений 14 лютого 2020 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        О.В. Князюк

                                                       О.М. Таварткіладзе