ПОСТАНОВА
Іменем України

06 грудня 2019 року 
Київ
справа №826/578/16
адміністративне провадження №К/9901/13884/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про скасування постанови за касаційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у складі судді Кобилянського К.М. від 25 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Шелест С.Б., Мєзєнцева Є.І., Пилипенко О.Є. від 01 вересня 2016 року, 

В С Т А Н О В И В :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі - ПАТ «СК «Альфа Страхування», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг, відповідач), в якому просило скасувати постанову Нацкомфінпослуг від 09 грудня 2015 року № 218/13-16/13/5.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно застосовано до ПАТ «СК «Альфа Страхування» штрафні санкції за порушення, за яке вже застосовувався штраф, відтак, постанова від 09 грудня 2015 року № 218/13-16/13/5 є протиправною та підлягає скасуванню.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року, адміністративний позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач наділений правом повторного застосування до порушника заходу впливу шляхом зобов`язання його вжити заходів для усунення порушення, що оформлюється розпорядженням, лише у разі оплати порушником штрафу та неусунення правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф). Зважаючи на те, що у справі не встановлено сплату позивачем штрафу за першим розпорядженням, суди дійшли до висновку про неправомірність застосування штрафних санкцій за те саме правопорушення повторно. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2016 року та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, Нацкомфінпослуг звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційну скаргу подано 04 листопада 2016 року.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження у справі № 826/578/16, витребувано матеріали адміністративної справи та встановлено строк для подання сторонами заперечення на касаційну скаргу Нацкомфінпослуг, однак розгляд справи цим судом не було закінчено.
Ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2019 року прийнято до свого провадження адміністративну справу № 826/578/16 за касаційною скаргою Нацкомфінпослуг на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року суддею-доповідачем Берназюком Я.О.
Разом з касаційною скаргою представником Нацкомфінпослуг та разом із запереченням на касаційну скаргу представником ПАТ «СК «Альфа Страхування» подано клопотання про забезпечення їх участі під час розгляду справи у касаційному порядку у судовому засіданні, у задоволенні яких відмовлено ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2019 року.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у справі доказів встановлено, що Нацкомфінпослуг розпорядженням від 07 травня 2015 року № 923 зобов`язала ПАТ «СК «Альфа Страхування» усунути порушення законодавства про фінансові послуги, а саме, порушення пункту 3 частини першої статті 20, частини першої статті 25 Закону України «Про страхування», пунктів 2.15, 2.16 розділу 2 Ліцензійних умов та повідомити Нацкомфінпослуг про виконання вимог цього розпорядження з наданням підтверджуючих документів у термін до 22 травня 2015 року.
15 червня 2015 року Нацкомфінпослуг складено акт № 394/13-15/13/5 про правопорушення, вчинені ПАТ «СК «Альфа Страхування» на ринку фінансових послуг, в якому зафіксовано, що товариством станом на дату складання акта не було надано до Нацкомфінпослуг документи, які підтверджують усунення виявлених порушень, зазначених у розпорядженні від 07 травня 2015 року № 923, чим товариством порушено вимоги законодавства про фінансові послуги, а саме: пункту 5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20 листопада 2012 року № 2319 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2112/22424 (далі - Положення № 2319), яким визначено, що рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов`язковими для виконання учасниками ринку фінансових послуг.
Нацкомфінпослуг постановою про накладення штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг від 10 липня 2015 року № 31/13-16/13/5 накладено на ПАТ «СК «Альфа Страхування» штрафну санкцію у розмірі 1 700,00 грн.
29 вересня 2015 року Нацкомфінпослуг повторно складено акт № 705/13-15/13/5 про правопорушення, вчинені приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» на ринку фінансових послуг, в якому зафіксовано, що товариством станом на дату складання акта не було надано до Нацкомфінпослуг документи, які підтверджують усунення виявлених порушень, зазначених у розпорядженні від 07 травня 2015 року № 923, чим товариством порушено вимоги законодавства про фінансові послуги, а саме: пункту 5.9 розділу V Положення № 2319.
Нацкомфінпослуг постановою про накладення штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг від 16 жовтня 2015 року № 148/13-16/13/5 повторно накладено на приватне акціонерне товариство «СК «Альфа Страхування» штрафну санкцію у розмірі 3 400,00 грн.
23 листопада 2015 року Нацкомфінпослуг повторно складено акт № 851/13-15/13/5 про правопорушення, вчинені ПАТ «СК «Альфа Страхування» на ринку фінансових послуг, в якому зафіксовано, що товариством станом на дату складання акта не було надано до Нацкомфінпослуг документи, які підтверджують усунення виявлених порушень, зазначених у розпорядженні від 07 травня 2015 року № 923, чим товариством порушено вимоги законодавства про фінансові послуги, а саме: пункту 5.9 розділу V Положення № 2319.
Нацкомфінпослуг постановою про накладення штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг від 09 грудня 2015 року № 218/13-16/13/5 повторно накладено на ПАТ «СК «Альфа Страхування» штрафну санкцію у розмірі 6 800,00 грн.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У касаційній скарзі Нацкомфінпослуг зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не надано належної правової оцінки тому, що штрафні санкції до позивача застосовано відповідно до підпункту 1 частини першої статті 40 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка передбачає право Нацфінкомпослуг щодо накладення штрафної санкції у разі, якщо порушення законодавства про фінансові послуги, за яке до суб`єкта господарювання застосовано штраф, не усунуто.
Від ПАТ «СК «Альфа Страхування» надійшло заперечення на касаційну скаргу Нацкомфінпослуг, в якому зазначається, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими, оскільки суди правильно встановили відсутність у відповідача законних підстав для винесення оскаржуваної постанови; просить залишити рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) та частини четвертої статті 328 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2016 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є неприйнятними з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Повноваження Нацкомфінпослуг у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 12 частини першої статті 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.
Частиною першою статті 39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.
Стаття 40 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює перелік заходів впливу, які може застосовувати Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.
Одним із встановлених статтею 40 зазначеного Закону заходом впливу є накладання штрафу в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.
Приписам наведеної норми кореспондують положення пункту 2.1 розділу ІІ Положення № 2319, яким визначено, що Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу, як накладання штрафу в розмірах, передбачених статтею 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про усунення порушення щодо надання фінансових послуг - у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пункту 2.4 Положення № 2319 у разі несплати штрафу особою в добровільному порядку у строк, передбачений постановою, він стягується Нацкомфінпослуг у судовому порядку.
З викладених норм вбачається, що у разі ухилення від виконання розпорядження відповідачем може бути застосовано захід впливу у вигляді штрафу. При цьому, якщо штраф не буде сплачено у добровільному порядку, він стягується Нацкомфінпослуг у судовому порядку.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, 10 липня 2015 року Нацкомфінпослуг винесено постанову № 31/13-16/13/5, якою застосовано відносно позивача штрафну санкцію (штраф) у розмірі 1 700,00 грн за невиконання вимог розпорядження від 07 травня 2015 року № 923.
Судами також встановлено та не заперечується сторонами, що розпорядження від 07 травня 2015 року № 923 не виконано, а штраф, накладений постановою від 10 липня 2015 року № 31/13-16/13/5, у добровільному порядку ПАТ «СК «Альфа Страхування» не сплачений.
Згідно з положеннями абзацу 7 пункту 2.4 Положення № 2319, якщо до особи застосований захід впливу у вигляді штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, і цією особою сплачено штраф, але правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф), не усунено, то до такої особи може бути застосований захід впливу, передбачений підпунктом 1 пункту 2.1 цього розділу.
Підпунктом 1 пункту 2.1 Положення № 2319 передбачено, що Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу, крім іншого: зобов`язати порушника вжити заходів для усунення порушення, яке в свою чергу згідно пункту 2.2 оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що Нацкомфінпослуг наділений правом повторного застосування заходу впливу шляхом зобов`язання порушника вжити заходів для усунення порушення, що оформлюється розпорядженням, лише у разі оплати порушником штрафу та неусунення правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф).
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі № 826/15547/16, від 05 березня 2019 року у справі № 826/10890/16.
Разом з тим, в порушення вищевказаних положень, постановою від 09 грудня 2015 року № 218/13-16/13/5 Нацкомфінпослуг повторно застосовано до ПАТ «СК «Альфа Страхування» штрафну санкцію за невиконання розпорядження від 07 травня 2015 року № 923, яка вже застосовувалась постановою від 10 липня 2015 року № 31/13-16/13/5.
На цій підставі колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що Нацкомфінпослуг, приймаючи постанову про повторне накладення штрафу за одне і те саме правопорушення, вийшла за межі наданих повноважень та не дотрималась встановленого законом порядку, відтак, постанова про накладення штрафної санкції (штрафу) на ПАТ «СК «Альфа Страхування» за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг від 09 грудня 2015 року № 218/13-16/13/5 є протиправною та підлягає скасуванню.
Оцінюючи наведені сторонами аргументи, суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.
Колегія суддів також зазначає, що відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Відтак, будь-які нові докази, які подані скаржником до суду касаційної інстанції, але не були подані до судів першої та апеляційної інстанцій, судом не приймаються до уваги.
Оскільки колегія суддів не вбачає неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій під час винесення постанови, то відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 Перехідних положень КАС України,

П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                       Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                  І.В. Желєзний  
                                                                                                      Н.В. Коваленко