ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2094/20 Справа № 193/707/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шумська О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»
відповідач -  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України,  без  повідомлення  учасників  справи  за  наявними  у  справі  матеріалами,  цивільну  справу  за  апеляційною  скаргою  позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Шумською О.В. в селі Софіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області, (відомості про складення повного тексту заочного рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернувся в суд з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17177,74 гривні, а також просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1921,00 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що, відповідач звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 20.05.2014 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3500,00 гривень у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок.
У зв`язку з чим позивач вважає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі - Договір).
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативи банку.
Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору.
При цьому позивач посилається на ч.1 ст.634 ЦК України згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону.
Позивач зазначив, що виконав свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредиту.
Відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту.
В порушення своїх зобов`язань за договором відповідач своєчасно не сплачувала за кредитом, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 17177,74 грн., яка складається з наступного: 7506,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3329,70 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 4297,06 грн. - заборгованість за пенею; 750,00 грн. – нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500,00 грн. -штраф (фіксована частина); 794,18 грн. - штраф (процента складова).
Заочним рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовилено.
Позивач АТ КБ «Приватбанк, не погоджуючись з ухваленим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі задовольнити заявлені позивачем вимоги. 
Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції щодо безпідставності та недоведеності позивачем позовних вимог ґрунтується на припущеннях, що заборонено ч.6 ст.81 ЦПК України. Позивач вважає, що оскільки відповідач, підписавши анкету-заяву від 20.05.2014, користуючись наданими банком кредитними коштами, здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами. Позивач наголошує на тому, що наданими доказами наявними у справі доведено встановлення між сторонами кредитних правовідносин, а також, те, що відповідач, отримавши кредитні кошті користувалася ними, виконувала умови кредитного договору на протязі 2014-2019 років, частково сплачувала заборгованість за договором, у тому числі відсотки, пеню та комісії, що відображено у розрахунку заборгованості, однак не повернула кошти позивачу, у зв`язку із чим суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовити позивачу у задоволенн6і позову в повному обсязі.
Позивач АТ КБ «Приватбанк» у поясненнях вказує на те, що відповідач отримала в банку три кредити: кредитний ліміт готівкою -3500 грн., оплата частинами – 2945 грн., яка сплачена за рахунок кредитного ліміту на оплату частинами, оплата частинами -3 577,38 грн., яка сплачена за рахунок кредитного ліміту на оплату частинами. Остання активна операція по картці була здійснена відповідачем 17.07.2017 року, у зв`язку із чим банк вважає, що має право, як мінімум на повернення кредиту.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч. 1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині повної відмови у задоволенні позовних вимог, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Судом встановлено, що 20.05.2014 року відповідач, ОСОБА_2 , підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (копія анкети-заяви а. с. 66).
У даній заяві зазначені прізвище, ім`я та по батькові відповідача, дата народження, місце її проживання, паспортні дані, телефони, підпис особи.
Також в заяві зазначено, що ця заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, правилами та умовами обслуговування та кредитування, зазначеними в рекламному буклеті, складають між особою та банком договір про надання банківських послуг.
При цьому, у графі «Виявляю бажання оформити на своє ім`я…» (надалі зазначається перелік видів карток - картка «Універсальна», картка класа Gold, ідентифікація з паспортом, картка для виплат, преміальна картка) -відсутня позначка щодо отримання платіжної картки «Універсальна».
Аналізуючи зміст заяви, суд дійшов висновку, що заява не містить жодної істотної умови кредитного договору, в ній відсутні жодні дані, що відповідач взагалі користується будь-якими послугами банку, отримав (чи збирається отримати) будь-які платіжні чи кредитні картки, отримав кредитні кошти, не зазначений розмір кредитного ліміту, процент за користування кредитом, строк кредитування тощо.
Отже, підписана відповідачем заява від 20.05.2014 року, не містить жодних істотних умов кредитного договору, з яких було б можливо встановити умови, на яких він укладався.
Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходив з того, що позивачем за допомогою жодного доказу не підтверджено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, розуміла саме ті Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку, що додано позивачем до позову, а факт ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, не можна визнати доведеним, самі Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.
Проте колегія суддів не може у повному обсязі погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріалами справи підтверджено, що 20.05.2014 року відповідач, ОСОБА_2 , підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначені прізвище, ім`я та по батькові відповідача, дата народження, місце її проживання, паспортні дані, телефони, підпис особи. Також, в заяві зазначено, що ця заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, правилами та умовами обслуговування та кредитування, зазначеними в рекламному буклеті, складають між особою та банком договір про надання банківських послуг.
З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_2 вбачається, що після підписання анкети заяви 20.05.2014 на кредитну картку № НОМЕР_1 спочатку було встановлено кредитний ліміт 300 грн., в цей же день ліміт збільшено до 3500 грн., 31.01.2017 року кредитний ліміт збільшено до 4400 грн., 06.08.2018 кредитний ліміт знижено до 0.00 грн. (а.с.43).
В порушення своїх зобов`язань за договором відповідач своєчасно не сплачувала за кредитом, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, станом на 23.04.2019 у розмірі 17177,74 грн., яка складається з наступного: 7506,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3329,70 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 4297,06 грн. - заборгованість за пенею; 750,00 грн. – нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500,00 грн. -штраф (фіксована частина); 794,18 грн. - штраф (процента складова).
З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, наданих позивачем видно, що відповідач користувалась кредитними коштами і частково погашала кредит, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах (а.с. 45-54,61-65).
Позивач, надавши відповідачу ОСОБА_2 можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту виконав свої зобов`язання за Договором.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк, відповідач погодилася з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає укладений між нею та Банком договір про надання банківських послуг.
В статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Надані позивачем докази: анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 20.05.2014;розрахунки заборгованості, копія паспорта; довідки про видачу кредитних карток, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки; виписки по картковому рахунку підтверджують наявність між сторонами кредитних правовідносин і вказують на те, що відповідач за неналежне виконання зобов`язань повинна нести перед позивачем цивільно-правову відповідальність, на, що суд першої інстанції не звернув належної уваги.
Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань перед Банком у неї виникла заборгованість, яка за позовом, станом на 23.04.2019 становить 17177,74 грн.і складається з наступних сум: 7506,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3329,70 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 4297,06 грн. - заборгованість за пенею; 750,00 грн. – нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500,00 грн. -штраф (фіксована частина); 794,18 грн. - штраф (процента складова).
Між тим, висновок суду про те, що в анкеті-заяві, підписаній відповідачем не зазначено розмір грошовий коштів, які надано позичальнику та зараховано на картковий рахунок, не зазначена процентна ставка, не зазначено умов кредитування, не вказано про відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, тому відсутні підстави для задоволення позову, колегія суддів частково вважає вірним, погоджуючись із ним в частині відмови у стягненні з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом, заборгованости за пенею, а також штрафів (фіксованої частиниа) та (процентної складової).
Колегія суддів вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту у розмірі -7506,80 грн., в іншій частині вимоги позивача із викладених у рішенні суду першої інстанції підстав не можуть бути задоволені з огляду на правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, в іншій частини вимоги позивача не можуть бути задоволенні, у зв`язку з чим рішення суду на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір відповідно до задоволених позовних вимог: за подання позову в розмірі -839,49 грн. відповідно розрахунку (1921х7506,80:17177,74) та 1259,02 грн. за подачу апеляційної скарги, відповідно розрахунку (2881,50х7506,80:17177,74), що в сумі становить 1259,24 грн., а всього стягнути судовий збір в розмірі 2098,73 грн.
Керуючись ст.ст.367,369,374,376,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Стягнути з  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 20.05.2014 в сумі 7 506,80 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанції в сумі 2098,73 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 03 лютого 2020 року.

Головуючий:
Судді: