П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року                                                                                      м. Київ
 
Справа № 22-298                                                    Головуючий у1-й інстанції - Мазур Ю. Ю.
Унікальний № 752/18998/19                                                               Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:
 
                    головуючого                                       Пікуль А. А.
                    суддів                                                  Гаращенка Д. Р.
                                                                                 Невідомої Т. О.
 
                    за участю секретаря                           Пузикової В. В.
                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 , про відшкодування майнової та моральної шкоди,-
у с т а н о в и л а:
 
У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 454 111 грн 39 коп., моральну шкоду у розмірі 150 228 грн, а також понесені судові витрати.
Одночасно ОСОБА_3   звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 , а саме на автомобіль «DAF 95XF 430» реєстраційний номер НОМЕР_1   та напівпричіп «METACO SD334» реєстраційний номер НОМЕР_2 . 
В обґрунтування заяви було вказано, що предметом спору є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач не бажає відшкодовувати завдану шкоду. Розмір матеріальної шкоди є значним, а тому, з метою захисту інтересів позивача та можливості стягнення шкоди в подальшому, позивач змушений звернутися до суду із заявою про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення у вказаній справі.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року заяву представника ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про забезпечення позову  задоволено. Суд наклав арешт на транспортний засіб - «DAF 95XF 430» державний номерний знак НОМЕР_1 , та на напівпричіп - «METACO SD334» державний номерний знак НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_1 .
 
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи,  порушення процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити (а.с.17-20). 
В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду не надходило.
 
В суд апеляційної інстанції ОСОБА_3 та її представник, адвокат Папенко Р. С., не з`явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчить завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв`язку зворотне повідомлення про отримання 11 січня 2020 року ОСОБА_3 судового повідомлення про розгляд справи, призначений на 28 січня 2020 року.
Суд ухвалив розглядати справу у відсутність ОСОБА_3 та її представника, адвоката Папенка Р. С., оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
 
Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення представника ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , адвоката Коваль В. Б., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню  з таких підстав.
Судовим розглядом встановлено, що 01 серпня 2019 о 19 год 05 хв, при виїзді з вул. Залізничне шосе на вул. Столичне шосе в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «DAF 95XF 430» державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричіпом «METACO SD334» державний номерний знак НОМЕР_2 , належні ОСОБА_1 та під керуванням водія ОСОБА_5 . та автомобіля «BMW X6» державний номерний знак НОМЕР_3 , належний та під керуванням водія ОСОБА_3 
01 серпня 2019 року відносно водія транспортного засобу «DAF 95XF 430» державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричіпом «METACO SD334» державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_4 , який скеровано для розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва.
Як вбачається із копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 307050, а також копії схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «DAF 95XF 430» державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричіпом «METACO SD334» державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 
ОСОБА_3 заявлені вимоги про відшкодування шкоди на підставі того, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди належному на праві власності позивачу автомобілю «BMW X6» державний номерний знак НОМЕР_3 було завдано матеріального збитку у розмірі 454 111 грн 39 коп., на підтвердження чого позивач надала Звіт про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу «BMW X6» державний номерний знак НОМЕР_3 , № 0808 / 1-4 від 13 серпня 2019 року.
Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, районний суд виходив з розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, тому вважав забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказаний транспортний засіб та напівпричіп, є співмірними заходами забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.
 
          При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги відповідача апеляційний суд  виходить з наступного.
          Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні питання забезпечення позову, є доведеними.
Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову відповідають обставинам справи та положенням процесуального закону.
Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при постановленні ухвали, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали (а.с.14).
Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить. 
 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
          Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Як зазначено у  постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову -  це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з роз`ясненнями п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з  урахуванням  доказів,  наданих позивачем на підтвердження своїх вимог,  пересвідчитися,  зокрема,  в тому, що між сторонами дійсно виник  спір  та  існує  реальна  загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних  вимог,  дані  про  особу  відповідача,  а  також відповідність виду забезпечення позову,  який просить  застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З матеріалів справи убачається, що представником позивача доведено існування між сторонами реального спору щодо відшкодування збитків в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01 серпня 2019 року, у значному розмірі (454 111 грн 39 коп. та 150 228 грн).
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком районного суду щодо необхідності забезпечення позову, оскільки позивач мав обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення заявленого позову.
 
Доводи апеляційної скарги щодо порушення права власності відповідача та необґрунтоване незастосування районним судом зустрічного забезпечення колегія суддів відхиляє, оскільки накладання арешту на транспортний засіб - «DAF 95XF 430» та на напівпричіп - «METACO SD334»  не тягне за собою вибуття цього майна з володіння особи, за якою майно зареєстроване на праві власності, що виключає наявність реальних збитків, отже районний суд обґрунтовано не застосував зустрічне забезпечення.
 
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 03 вересня 2019 року за результатами розгляду справи відносно ОСОБА_5   було закрито провадження у зв`язку з  відсутністю у діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали з огляду на таке.
По-перше, на час вирішення питання щодо забезпечення позову указана постанова не набрала законної сили.
По-друге, набрання указаною постановою законної сили 05 листопада 2019 року, тобто після вжиття судом заходів забезпечення позову, не свідчить про порушення районним судом вимог закону при вирішенні цього питання,  а є новою обставиною, яка може бути підставою для скасування заходів забезпечення позову у порядку, визначеному ст. 158 ЦПК України.
Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали.
 
Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
 
Повний текст постанови складений 31 січня 2020 року.

Головуючий                                                                      А. А. Пікуль
 
Судді                                                                                 Д. Р. Гаращенко
 
Т. О. Невідома