ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року 
Київ
справа №440/3602/18
адміністративне провадження №К/9901/28882/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів - Білак М.В., Соколова В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року (суддя Чеснокова  А.  О.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року (судді: Бартош  Н.  С., Григоров  А.   М., Подобайло З.Г.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Полтавської міської ради в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11 листопада 2018 року, просила суд: визнати протиправним та скасувати рішення другого пленарного засідання позачергової сімнадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання "Про звільнення з посад" від 14 вересня 2018 року в частині звільнення позивача з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів (питання діяльності і розвитку гуманітарної сфери); поновити ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів (питання діяльності і розвитку гуманітарної сфери); стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що спірне рішення Полтавської міської ради прийнято неповноважним складом, з порушенням Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Регламенту Полтавської міської ради та процедури голосування.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач при прийнятті спірного рішення від 14 вересня 2018 року, в частині звільнення позивача з посади заступника міського голови, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні". Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року по справі № 440/3602/18 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення другого пленарного засідання позачергової сімнадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання "Про звільнення з посад" від 14 вересня 2018 року, в частині звільнення позивача з посади заступника міського голови та прийнято в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення другого пленарного засідання позачергової сімнадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання "Про звільнення з посад" від 14 вересня 2018 року в частині звільнення позивача з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів (питання діяльності і розвитку гуманітарної сфери). В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року по справі № 440/3602/18 залишено без змін.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що відповідачем в оскаржуваному рішенні про звільнення позивачки із займаної посади не зазначено підстав, визначених законом, стосовно дострокового припинення повноважень та звільнення із займаної посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, (питання діяльності і розвитку гуманітарної сфери). Після прийняття рішення про звільнення з посад, в роботі позачергової сімнадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання 14 вересня 2018 року було оголошено перерву і лише після закінчення перерви (у другій половині дня 14 вересня 2018 року) було розглянуто та прийнято рішення «Про розпуск виконавчого комітету Полтавської міської ради». Це свідчить про те, що на момент прийняття рішення другого пленарного засідання позачергової сімнадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання "Про звільнення з посад" від 14 вересня 2018 року, в частині звільнення позивачки з посади заступника міського голови ще не було прийнято (юридично не існувало) рішення про розпуск виконавчого комітету ради, яке в свою чергу, мало би слугувати підставою для прийняття рішення про звільнення позивачки з посади. Враховуючи те, що рішення про розпуск виконавчого комітету ради хронологічно було прийняте пізніше за рішення про звільнення позивачки з посади, суд дійшов висновку, що під час прийняття рішення про звільнення позивачки з посади не існувало юридичних підстав (факт розпуску виконкому) для її звільнення на підставі статті 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а тому таке рішення підлягає скасуванню. Разом з тим, скасовуючи вказане вище рішення суд зазначає, що відсутні підстави для поновлення позивачки на посаді, оскільки чинним є рішення про «Про розпуск виконавчого комітету Полтавської міської ради», що в свою чергу вже є самостійною та достатньою підставою для звільнення позивачки із займаної ним посади.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги.
У касаційній скарзі скаржниця вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким поновити ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів (питання діяльності і розвитку гуманітарної сфери) та зобов`язати Полтавську міську раду здійснити оплату вимушеного прогулу ОСОБА_1 .
Скаржниця зазначає, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Однак судом апеляційної інстанції при ухваленні рішення про визнання протиправним та скасування рішення другого пленарного засідання позачергової сімнадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання "Про звільнення з посад" від 14 вересня 2018 року, в частині звільнення позивачки з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів (питання діяльності і розвитку гуманітарної сфери) в порушення вимог статті 235 КЗПП України не було прийнято рішення про поновлення на посаді позивачки та виплату їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Скаржниця не заявляла клопотання про розгляд справи за її участю.
Позиція інших учасників справи.
Від відповідача до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги позивачки, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
Відповідач не заявляв клопотання про розгляд справи за його участю. 
Рух касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 25 лютого 2020 року зазначену адміністративну справу призначив до розгляду.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи.
ОСОБА_1 рішенням позачергової другої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 25 лютого 2016 року прийнято на службу у виконавчий комітет Полтавської міської ради та затверджено на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів (питання діяльності та розвитку гуманітарної сфери) з 26 лютого 2016 року.
Рішенням другого пленарного засідання позачергової сімнадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання "Про звільнення з посад" від 14 вересня 2018 року позивачку звільнено з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів (питання діяльності і розвитку гуманітарної сфери).
Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Релевантні джерела права й акти їх застосування.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
За правилами частини другої статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Порядок прийняття на службу в органи місцевого самоврядування врегульовано у статті 10 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та передбачає здійснення прийняття на посаду заступника сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради шляхом затвердження відповідною радою.
Припинення повноважень посадових осіб місцевого самоврядування врегульовано нормами Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", який визначає, зокрема, засади організації та діяльності, правового статусу посадових осіб місцевого самоврядування.
Статтею 51 вказаного Закону передбачено, що виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету. Кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу, внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-XI «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон №460-XI), яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) унесені зміни.
Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №460-XI передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
Позиція Верховного Суду.
Аналіз наведених норм та обставин справи дає підстави для висновку, що, позивачка, займаючи посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів (питання діяльності і розвитку гуманітарної сфери), після закінчення строку повноважень міської ради сьомого скликання та відповідно голови міської ради повинна бути звільнена з посади у зв`язку із закінченням строку повноважень виконавчого комітету Полтавської міської ради.
14 вересня 2018 року розглянуто та прийнято рішення «Про розпуск виконавчого комітету Полтавської міської ради». Вказане рішення є чинним.
20 вересня 2018 року рішенням позачергової сімнадцятої сесії прийнято рішення «Про утворення виконавчого комітету Полтавської міської ради». За таких обставин повноваження ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради припинені 20 вересня 2018 року.
Враховуючи, що посада позивачки є виборною, а строк перебування на ній припинено у зв`язку з закінченням повноважень виконавчого комітету Полтавської міської ради, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що за такого правового врегулювання ОСОБА_1 підлягає звільненню, а відтак підстави для поновлення позивача на виборній посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів (питання діяльності і розвитку гуманітарної сфери) відсутні.
Посилання позивачки на положення статті 235 КЗПП України є безпідставними, оскільки рішення «Про розпуск виконавчого комітету Полтавської міської ради» є самостійною та достатньою підставою для звільнення позивачки із займаної нею посадою.
Оскільки позивачка не може бути поновлена на посаді, тому і підстави оплати вимушеного прогулу відповідно до вимог статті 235 КЗПП України відсутні.
Крім того, підставою припинення позивачкою служби в органах місцевого самоврядування та звільнення з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів слугувало розпорядження міського голови №551-к від 21 вересня 2018 року, про що зазначено у трудовій книжці ОСОБА_1 .Доказів скасування вказаного розпорядження суду не надано.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 КАС України).
Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                А.Г. Загороднюк
Судді                                                                                                     М.В. Білак 
                                                                                                    В.М. Соколов