Ухвала
 
3 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 545/2755/17
провадження № 51-467 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року щодо неї у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за                             № 12017170300000456,
встановив:
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 порушує питання про перевірку вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2  зазначеної статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Проте вказаних приписів закону засуджена належним чином не виконала.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 
1)     істотне порушення вимог кримінального процесуального закону               (ст. 412 КПК);

2)     неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);
3)     невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що                   є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
Однак у касаційній скарзі не зазначено, яких саме істотних порушень вимог кримінального процесуального закону допустилися суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження щодо неї, а також яким чином вони вплинули на законність та обґрунтованість судових рішень, і були                                би підставою відповідно до ст. 438 КПК для скасування вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції касаційним судом з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції на підставі, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК,                        з огляду на положення статей 370, 412, 419 цього Кодексу.
Натомість, як вбачається зі змісту касаційної скарги, засуджена вказує на невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно положень статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши засудженій ОСОБА_4 строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4  залишити без руху       і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                           ОСОБА_3