ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/5718/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач),  суддів:  Малиш Н.І., Шальєвої В.А., секретар судового засідання - Лащенко Р.В.,  за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Чекалкіна Л.А., представника відповідача - Ковальова Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу 
Дніпропетровської митниці ДФС 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2019 року в адміністративній справі №160/5718/19 (головуючий суддя у 1 інстанції Лозицька І.О.) 
за позовом   ОСОБА_1  
до  Дніпропетровської митниці ДФС          
про скасування рішення,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1   звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому просив скасувати рішення про коригування митної вартості на суму 53131,35 грн. № UA110000/2019/200095/2 від 30.05.2019 року Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби - відділу контролю митної вартості UA 110150 щодо ввезеного автомобіля: автомобіль легковий, пошкоджений, для перевезення людей, що використовувався: марка - RENAULT, модель - KANGOO 1.5.dCi, номер кузова VIN - НОМЕР_1 ; тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 1461 см куб., потужність двигуна - 66 кВт, екологічна норма - не нижче Євро - 5, дата виготовлення - 01.07.2016 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір - білий.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач погоджується з нарахуваннями, які передбачені законодавством України щодо ідентичних товарів, а саме: ціна автомобіля ТЗ - 8383918,89 + податки 6556,95 + 19773,54 на кордоні Волинська митниця, але для отримання посвідчення про реєстрацію ТЗ (серія НОМЕР_3 ) у Дніпропетровській митниці ДФС для пред`явлення підрозділу ДАІ МВС України, який здійснює державну реєстрацію обліку ТЗ позивач мусив виконати додаткові проплати 16808.89 грн. + 36979.57 грн. + 110.84 грн. = 53131,3 грн., які згідно п.48 до 29.08.2019 року не зараховані до держбюджету України. При цьому, відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження 1055т19 про оцінку транспортного засобу ринкова вартість пошкодженого легкового автомобіля Renault Kangoo 1.5 dCi, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , що ввозиться на митну територію України, на дату оцінки становить 77412 гривень 93 коп., що згідно з офіційним курсом НБУ на 28 травня 2019 року становить: 2626,00 евро. За таких обставин, позивач вважає спірне рішення протиправним та таким що підлягає скасуванню. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/200095/2 від 30.05.2019 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1  судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу,  в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального та матеріального права, невідповідність обставинам, які суд помилково вважає встановленими, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначалося, що позивачем під час митного оформлення не підтверджено фактурну вартість товару, оскільки не надано платіжні доручення, та не підтверджено транспортні витрати, які є складовою митної вартості. Митним органом було запитано у позивача додаткові документи, проте останнім відмовлено у їх надання, у зв`язку з чим було прийнято спірне рішення. Вказані дії позивача, на думку контролюючого органу, спрямовані на заниження бази оподаткування товару та мінімізації розміру податків, обов`язкових до сплати до Державного бюджету України. 
Позивач та його представник у судовому засіданні просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи сторін та їх представників, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 28.05.2019 року до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення в режимі імпорту автомобіля легкового "автомобіль легковий, пошкоджений, для перевезення людей, що використовувався: марка - RENAULT, модель - KANGOO 1.5.dCi, номер кузова VIN - НОМЕР_1 ; тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 1461 см куб., потужність двигуна - 66 кВт, екологічна норма - не нижче Євро - 5, дата виготовлення - 01.07.2016 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір - білий" декларантом ФОП ОСОБА_2 за дорученням гр. ОСОБА_1 подана митна декларація типу ІМ40ДЕ №UA110150/2019/224295.
Митна вартість товару у вказаній декларації визначена у загальному розмірі 82594,43 грн., еквівалент 11600 польських злотих.
У графі митної декларації №UA110150/2019/224295 " 42 ціна товару" визначено 11600,00, у графі " 22 валюта та загальна сума за розрахунком" PLN 11600,00, графа " 23 курс валюти" - 6,86607600.
Для митного оформлення позивачем були подані наступні документи:
- рахунок-фактура (інвойс) від 14.05.2019 року №53/2019/М;
- декларація про походження товару № 3016 від 28.05.2019 року;
- висновок експертного авто товарознавчого дослідження від 28.05.2019 року № 1055т19;
- акт про проведення огляду транспортного засобу від 19.05.2019 року №UA205010/2019/219257, складений Волинською митницею ДФС;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 13.09.2016 року № НОМЕР_6;
- паспорт громадянина України від 26.05.1997 року № НОМЕР_5 ;
- довідка від 28.05.2019 року № 35932;
- касовий ордер від 17.05.2019 року № 41304081;
- фото огляду експерта від 28.05.2019 року;
- закордонний паспорт від 04.06.2018 року № НОМЕР_7.
За результатами здійснення митного контролю з урахуванням ризиковості операції, враховуючи посередницький характер угоди, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, позивачу було запропоновано  протягом 10 календарних днів додатково необхідно надати (за наявності) такі додаткові документи:
- декларація митної вартості , що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу , та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- якщо здійснювалося страхування, 
- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Позивач відмовився у надані додаткових документів. 
За результатом проведеної митної оцінки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/200095/2 від 30.05.2019 року, згідно з яким митним органом відкоригована задекларована митна вартість товару на рівні 36122,620 польських злотих.
Вказане рішення обґрунтоване тим, що відповідно до відомостей про транспорті витрати згідно наданої до митного оформлення ЕМД вказано, що на доставлення товару декларантом понесені витрати у розмірі 100 євро, однак документально зазначена вартість доставки не підтверджена. Також, акт митного огляду від 19.05.2019 року № UA205010/2019/219257 складений у зоні діяльності Волинської митниці містить дані показнику одометру - 68879 км, в той час як гр.31 ЕМД наданої до митного оформлення у Дніпропетровській митниці не містить даних щодо пробігу авто. Наданий до митного контролю інвойс від 14.05.2019 року № 53/2019/М не містить умов поставки товару, відсутні дані щодо показнику одометру (показання пробігу авто), що має важливе значення для визначення вартості оцінюваного транспортного засобу. Крім того, відповідачем було зазначено, що відсутні дані щодо стану авто (дані щодо пошкоджень відсутні). Також враховуючи помітку "Sposob zapplaty: gotiwka", що може свідчити про здійснену оплату за транспортний засіб та відсутність обумовлених положень щодо відстрочки оплати транспортного засобу - відсутні платіжні (або банківські) документи, що свідчать про факт оплати товару.
Митна вартість товару скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2г - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ та ґрунтується на відомостях інформаційних ресурсів митних органів за ЕМД від 08.02.2019 року № UA100210/2019/89203 на рівні 8401 Євро. (36122,62 польських злоти).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України.
Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 51 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Частина 4 статті 58 МК України вказує, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).
За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).
Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує те, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України).
Так, фактично, підставою для винесення спірного рішення стало не надання позивачем до митного оформлення банківських платіжних документів та не включення транспортних витрат до митної вартості автомобіля. 
Колегія суддів зазначає, що за змістом рахунку-фактури, укладеного у місті Варшава (Польща) продавець продає легковий автомобіль марки - RENAULT, модель - KANGOO 1.5.dCi, номер кузова VIN - НОМЕР_1 , рік випуску 2016, за ціною 11600 польських злоти.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наявність вказаного рахунку-фактури є достатнім доказом для підтвердження сплати за придбаний автомобіль та в даному випадку надавати банківські платіжні документи не має необхідності.
Щодо не включення транспортних витрат, колегія суддів зазначає, що в митній декларації в графі 185 (транспортні витрати) зазначено 150 євро, в той час в графі 42 (ціна товару) визначено сума 11600 польських злоти, яка була сплачена на підставі рахунку-фактури. 
Таким чином, позивачем в порушення МК України не було включено до митної вартості товару (автомобіля) транспорті витрати.
Разом з тим, відповідач повинен був скоригувати митну вартість автомобіля шляхом її збільшення на суму транспортних витрат, в той час як останнім безпідставно було застосовано резервний метод та визначено суму митної вартості автомобіля на рівні 36122,62 польських злоти.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову. 
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2019 року в адміністративній справі №160/5718/19 за позовом   ОСОБА_1  до  Дніпропетровської митниці ДФС  про скасування рішення - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2019 року в адміністративній справі №160/5718/19 - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 22.01.2020 року, в повному обсязі постанова складена 27.01.2020 року. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.    

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва