ПОСТАНОВА
Іменем України

14 лютого 2020 року 
Київ
справа №2а-11708/10/1370
адміністративне провадження №К/9901/19181/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову    Львівського окружного адміністративного суду від    12 вересня 2014 року (суддя Клименко О.М.) та ухвалу    Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року (судді: Старунський Д.М. (головуючий), Багрій В.М., Кушнерик М.П.) у справі №    2а-11708/10/1370 за позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю «TFC GROUP» до    Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про    визнання нечинним, скасування податкового повідомлення-рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «TFC GROUP» (далі - позивач, ТОВ «TFC GROUP») звернулось до суду з позовом до Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - відповідач, контролюючий орган, Дрогобицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення        № 0000012401/0 від 30 червня 2010 року та зобов`язання вилучити з державних реєстрів записи про реєстрацію податкової застави активів.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0000012401/0 від 30 червня 2010 року було прийняте контролюючим органом всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, а саме -    Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», оскільки станом на 17.11.2009 ТОВ «TFC GROUP» не мало податкового боргу. Позивач також зазначив, що питання, пов`язані з відчуженням предмета застави та наявністю у позивача на момент його відчуження податкового боргу, були предметом дослідження у кількох судових провадженнях, що мають преюдиціальне значення для даної справи.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від    12 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області № 0000012401/0 від 30 червня 2010 року.
4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0000012401/0 від 30 червня 2010 року діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки у позивача відсутній податковий борг станом на 17.11.2009, однак  відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача вилучити з державних реєстрів записи про реєстрацію податкової застави активів,        так як у контролюючого органу немає повноважень самостійно «вилучати» такі дані.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, Дрогобицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від    12 вересня 2014 року та ухвалу    Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «TFC GROUP» у повному обсязі.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за ТОВ «ТFC GROUP» 17.11.2009 зареєстровано податкову заставу за такими об`єктами: автомобілі VOLVO S40 (2004 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_1 ), BMW 530 (1999 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_2 ), CHEVROLET AVEO (2006 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_3 ), AUDI А6 (1998 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_4 ), MITSBISHI PAJERO (2005 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_5 ).
Контролюючим органом було проведено планову виїзну перевірку ТОВ «TFC GROUP» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2009 по 31.12.2009, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009 по 31.12.2009, результати якої відображені в акті перевірки № 422/23-1/22407311 від 10.06.2010. При перевірці встановлено, що активи ТОВ «TFC GROUP», які перебували у податковій заставі, відчужено без згоди контролюючого органу, зокрема, автомобіль CHEVROLET AVEO (2006 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_3 ) продано ТОВ «Стебницький калійний завод» на підставі біржової угоди № 055488 купівлі-продажу від 24.12.2009, зареєстрованої в УТБ «Галицька».
На підставі п.п. 17.1.8 п. 17.1    ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»    було прийнято податкове повідомлення-рішення № 0000012401/0 від 30 червня 2010 року про накладення на ТОВ «TFC-GROUP» штрафу у розмірі суми відчуження, визначеної за звичайними цінами в сумі 15 149,98 грн.
Судами попередніх інстанцій встановлено з постанови Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2010 року у справі № 2а-6906/10/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2014 року, що у відповідності до вимог підпункту 5.3.1 пункту 5    статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»    ТОВ «TFC GROUP», в межах граничного строку сплати податкового зобов`язання, самостійно сплатило узгоджену суму податкового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств за податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області від 29 жовтня 2009 року № 0001382301/0 у розмірі 38 025,00 грн. Підтвердженням оплати є платіжні доручення: № 121 від 29 жовтня 2009 року, сума платежу -              25 350,00 грн, призначення платежу: сплата основного платежу згідно податкового повідомлення-рішення № 0001382301/0 від 29.10.2009 на підставі акту перевірки      № 798/23-1/22407311 від 23.10.2009; № 127 від 6 листопада 2009 року, сума платежу - 12 675,00 грн, сплата штрафних санкцій згідно податкового повідомлення-рішення   № 0001382301/0 від 29.10.2009 на підставі акту перевірки № 798/23-1/22407311 від 23.10.2009. Дані рахунку 6416 «Розрахунки за податками і платежами» ТОВ «TFC GROUP» за 2009 рік, долучені позивачем до матеріалів справи, які підтверджують відсутність податкового боргу.
Таким чином, обставини щодо відсутності боргу        ТОВ «TFC-GROUP», встановлені та підтверджені наявними в матеріалах справи доказами.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
7. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем та вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій окремих положень Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а також наявності у позивача податкового боргу станом на 17.11.2009, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.
8. Позивачем відзиву (заперечень) на касаційну скаргу надано не було.
9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Закон України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-ІІІ від 21.12.2000 (чинний на час виникнення спірних правовідносин):
10.1. Пункт 1.17 статті 1.
Податкова застава - спосіб забезпечення податкового зобов`язання платника податків, не погашеного у строк. Податкова застава виникає в силу закону. У силу податкової застави орган   стягнення має право в  разі невиконання забезпеченого податковою заставою податкового зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами у порядку, встановленому законом. Пріоритет заставодержателя  на задоволення  вимог із заставленого майна встановлюється відповідно до  закону.
10.2. Пункт 8.1 статті 8.
З метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу. Право податкової застави виникає  згідно із законом та не 
потребує письмового оформлення.
10.3. Підпункти 8.2.1, 8.2.2 пункту 8.2 статті 8.
Право податкової застави виникає у разі: неподання  або несвоєчасного подання платником податків   податкової декларації - з першого робочого дня, наступного  за  останнім  днем  строку, встановленого законом про відповідний податок, збір (обов`язковий платіж) для подання такої податкової декларації; несплати у строки, встановлені цим Законом, суми податкового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки,  встановлені  цим  Законом, суми податкового зобов`язання, визначеної  контролюючим  органом, - з дня, наступного за останнім днем граничного строку такого погашення, визначеного у податковому повідомленні.
З урахуванням положень  цієї статті право податкової  застави  поширюється на будь-які види активів платника податків, які перебували в його власності (повному господарському віданні) у день виникнення такого права, а також на будь-які інші активи, на які платник податків набуде прав  власності у майбутньому, до моменту погашення його податкових зобов`язань або податкового боргу.
10.4. Пункт 8.3 статті 8.
Платник податків має право безоплатно зареєструвати податкову заставу в державних реєстрах застав рухомого чи нерухомого майна, а податковий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі застав за умови строку дії такої податкової застави більш як десять календарних днів.
10.5. Пункт 8.7.1 пункту 8.7 статті 8.
Активи платника податків звільняються  з податкової застави з дня: а) отримання податковим органом копії платіжного документа, завіреного обслуговуючим банком, що засвідчує факт перерахування до бюджету повної суми податкового зобов`язання, а у разі виникнення права  податкової  застави у зв`язку із неподанням або несвоєчасним поданням податкової  декларації  -  з дня отримання такої податкової декларації  контролюючим  органом  (за  умови відсутності порушень платником податків вимог, визначених абзацом другим підпункту 8.2.1 пункту 8.2 цієї статті);                   б) визнання  податкового  боргу  безнадійним,  у  тому  числі внаслідок ліквідації платника  податків  як  юридичної  особи  або зняття  фізичної  особи  з  реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності чи у зв`язку з недостатністю  майна  особи,  оголошеної банкрутом; в) отримання  податковим органом довідки про смерть фізичної особи - платника податків або про визнання її померлою чи безвісно відсутньою  згідно із законодавством,  за винятком випадків,  коли активи такої  фізичної  особи  переходять  за  правом  спадщини  у власність інших осіб; г) закінчення строків позовної  давності   щодо   такого податкового боргу; д) отримання податковим органом договору поруки на повну суму податкового боргу платника податків  або  інших  видів  його забезпечення, передбачених податковим законодавством; е) прийняття рішення про арешт активів платника податків - на строк дії такого арешту; є) отримання платником податків рішення відповідного органу про скасування  раніше  прийнятих  рішень  щодо  нарахування  суми податкового  зобов`язання  або  його  частини  (пені  та  штрафних санкцій)  внаслідок  проведення  процедури  адміністративного  або судового оскарження; ж) прийняття  податковим  органом  рішення  про розстрочення, відстрочення суми податкових зобов`язань (крім податкового боргу) або досягнення податкового компромісу у разі коли умови, визначені в рішенні про розстрочення, відстрочення або податковий компроміс, передбачають  зупинення  права  податкової застави; з)   прийняття  окремого  рішення  судом  у  межах  процедур, визначених  законодавством  з  питань  банкрутства.
Підставою для звільнення активів підприємства з-під податкової застави та її виключення з державних реєстрів застав рухомого або нерухомого майна є відповідний документ, що засвідчує закінчення  будь-якої  з  подій,  визначених підпунктами "а" - "ж" підпункту  8.7.1  цього  пункту.  Перелік  відповідних  документів визначається   за  правилами,  встановленими  Кабінетом  Міністрів України.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
11. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).
12. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у запереченні на адміністративний позов, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанції вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття рішення судом першої інстанції).
13. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0000012401/0 від 30 червня 2010 року, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства.
У справі, що розглядається судами першої та апеляційної інстанції встановлено з постанови Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2014 року, у справі № 2а-6906/10/1370 (рішення суду набрало законної сили), у відповідності до вимог підпункту 5.3.1 пункту 5    статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»    ТОВ «TFC GROUP», в межах граничного строку сплати податкового зобов`язання, самостійно сплатило узгоджену суму податкового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств за податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області від 29 жовтня 2009 року № 0001382301/0 у розмірі 38 025,00 грн. На підтвердження такої сплати, позивачем було надано платіжні доручення: № 121 від 29 жовтня 2009 року, № 127 від 6 листопада 2009 року, а також дані рахунку 6416 «Розрахунки за податками і платежами» ТОВ «TFC GROUP» за 2009 рік, які підтверджують відсутність податкового боргу.
Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції, з урахуванням відсутності у позивача податкового боргу на момент реєстрації податкової застави у відповідному державному реєстрі застав, дійшли правильного висновку, що у контролюючого органу були відсутні визначені    чинним законодавством    підстави для накладення на позивача штрафу за відчуження рухомого майна (автомобіля) без попередньої згоди на це контролюючого органу.
14. Судами першої та апеляційної інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом у запереченні на адміністративний позов та апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені відповідачем доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
15. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову    Львівського окружного адміністративного суду від    12 вересня 2014 року та ухвалу    Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року слід залишити без задоволення.
16. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
17. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від    12 вересня 2014 року та ухвалу    Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі №    2а-11708/10/1370 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду