Номер провадження: 22-ц/813/2947/20 
Номер справи місцевого суду: 521/16269/18
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Віцько А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» у справі за позовом ОСОБА_1  до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання іпотечного договору таким, що припинив свою дію, та про припинення заборони відчуження нерухомого майна, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Бобуйок І.А. 28 листопада 2018 року у м. Одеса, -

встановила:

У вересні 2018 року ОСОБА_1  звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання іпотечного договору таким, що припинив свою дію, та про припинення заборони відчуження нерухомого майна (а.с. 3-5, 13-22). 
В обгрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що 29 березня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та позичальником ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 280-710 ДОУ 1 П на суму 16 000 доларів США зі щомісячною сплатою процентів за користування у розмірі під 13% річних, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 29 березня 2013 року, на споживчі потреби. 
29 березня 2006 року, в забезпечення вище вказаного кредитного договору, між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір від 29 березня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Калінюк Г.О, де предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира загальною площею 73,7 кв. м., житловою площею 49,7 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Через 6 місяців після закінчення строку дії кредитного договору №280-710 ДОУ 1 П, 15 жовтня 2013 року, Малиновський районний суд м. Одеси розглянув цивільну справу № 521/10551/13-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, та постановив заочне рішення, яким присудив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за кредитним договором №280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року в розмірі 4 561,29 долларів США, що за курсом НБУ станом на 23 березня 2012 року становило 36 458,39 гривень, та 365,13 гривень витрат по сплаті судового збору, що разом складало 36 823,52 гривень.
Вищевказане заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2013 року набрало законної сили. Для виконая судового рішення Малиновський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист № 521/10551/13-ц від 12 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошової суми в розмірі 36 823,52 гривень, який перебував на примусовому виконанні в Першому Малиновському ВДВС ОМУЮ.
У Першому Малиновському ВДВС ОМУЮ було відкрито виконавче провадження № 42570742 і державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ було направлено до Управління Пенсійного Фонду України в Малиновському районі м. Одеси Постанову ВП № 42570742 від 20 березня 2014 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 .
Потім, у зв`язку з повним погашенням боржником ОСОБА_1 боргу, Перший Малиновський ВДВС ОМУЮ направив до Управління Пенсійного Фонду України в Малиновському районі м. Одеси письмовий Лист № 6-42/11778 від 06 травня 2015 року, в якому просив припинити стягнення з пенсії боржника ОСОБА_1 згідно Постанови ВП № 42570742 від 20 березня 2014 року, а виконавчі документи ВП № 42570742 повернути без подальшого виконання на адресу Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ.
Отже, на думку позивача, у позичальника ОСОБА_2 і, відповідно, у іпотекодавця ОСОБА_1 відсутні будь-які реально існуючі невиконані зобов`язання перед ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року.
А враховуючи, що іпотекою може забезпечуватись виключно реально існуюче невиконане зобов`язання, не має жодних підстав для подальшого обтяження іпотекою трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .
Також позивач посилалась на те, що, оскільки кредитний договір № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року закінчив свою дію 29 березня 2013 року, то на даний час сплив строк загальної позовної давності для пред`явлення кредитором грошових вимог до боржника, що є додатковою підставою для припинення іпотечного договору від 29 березня 2006 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .
Однак, на даний час в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис щодо заборони відчуження нерухомого майна – трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач добровільно припинити іпотеку не бажає, що порушує права позивача, як власника квартири, на вільне розпорядження квартири.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано таким, що припинив свою дію, іпотечний договір від 29 березня 2006 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Калінюк Г.О. де предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1 . Припинено заборону відчуження нерухомого майна – трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , яка була накладена і зареєстрована у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером запису 3034378 від 29 березня 2006 року. Визначено порядок виконання судового рішення, згідно яким судове рішення по цій цивільній справі, після набрання ним законної сили, є підставою для реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинення дії Іпотечного договору від 29 березня 2006 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Калінюк Г.О., де предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1 , а також є підставою для реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинення заборони відчуження нерухомого майна – трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , яка була накладена і зареєстрована у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером запису 3034378 від 29 березня 2006 року (а.с. 102-107).
В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства «УкрСиббанк» просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, перерозподілити судові витрати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що погашення боргу за основним зобов`язанням не відбулось, і станом на 30 жовтня 2017 року залишились невиконаними зобов`язання позичальника у розмірі 4 443, 84 Доларів США - заборгованість за процентами, та 134 166, 09 грн. - заборгованість по пені та 3% річних. А оскільки основне зобов`язання не є припиненим, то не може бути припиненою іпотека, яка є похідною від основного зобов`язання (а.с. 110-115).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ «УкрСиббанк» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, 29 березня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та позичальником ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 280-710 ДОУ 1 П на суму 16 000 доларів США зі щомісячною сплатою процентів за користування у розмірі під 13% річних, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 29 березня 2013 року, на споживчі потреби. 
Згідно з умовами п. 1.2.1. Кредитного договору сторони погодили, що кредит надається позичальнику ОСОБА_2 на строк з 29 березня 2006 року до 29 березня 2013 року. Сторони також погодили (п. 1.3.4. кредитного договору № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року), що погашення кредиту здійснюється позичальником рівними щомісячними платежами з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані проценти. При цьому, остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. Згідно до п. 4.1, 4.2. кредитного договору № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року, позичальник зобов`язався використовувати кредит на зазначені у даному договорі цілі і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором терміни.
Також, в забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 умов за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня .2006 року, 29 березня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є відповідач ПАТ «УкрСиббанк», та позивачем ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір від 29.03.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Калінюк Г.О., де предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира, загальною площею 73,7 кв. м., житловою площею 49,7 кв. м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . 
Факт укладення між сторонами Іпотечного договору також підтверджують п. 2.1. кредитного договору № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року, та отримана представником ОСОБА_1 – ОСОБА_3 інформаційна довідка № 98761662 від 28 вересня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14185008).
Також факт укладення між сторонами Іпотечного договору від 29 березня 2006 року та факт належності предмета іпотеки позивачу ОСОБА_1  на праві одноособової власності підтверджують належним чином завірені: копія Іпотечного договору від 29 березня 2006 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , де предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира, загальною площею 73,7 кв. м., житловою площею 49,7 кв. м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , та копія виданого ОСОБА_1 Виконавчим комітетом Одеської міської ради Свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 273963 від 14 березня 2006 року, які надійшли від приватного нотаріуса ОМНО Калінюк Г.О., на виконання ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 27 вересня 2018 року про забезпечення доказів по даній цивільній справі.
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за кредитним договором №280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року в розмірі 4 561, 29 доларів США, що за курсом НБУ станом на 23 травня 2012 року становило 36 458, 39 гривень, та 365, 13 гривень витрат по сплаті судового збору, що разом складало 36 823 гривні 52 копійки.
Вищевказане заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 15 жовтня 2013 року по цивільній справі № 521/10551/13-ц та позовна заява Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені свідчать про те, що вперше позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року - 01 липня 2013 року.
При цьому, вперше звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року, позивач ПАТ «УкрСиббанк» визначив кредитну заборгованість в повному обсязі, так як, подаючи позов 01 липня 2013 року, позивач визначив кредитну заборгованість станом на 25 травня 2013 року, тобто, після закінчення строку виконання кредитного договору № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року. 
І в подальшому, за весь час розгляду цивільної справи № 521/10551/13-ц з 01 липня 2013 року (дата подання позову) по 15 жовтня 2013 року (дата проголошення судом заочного рішення) позивач ПАТ «УкрСиббанк» жодного разу не збільшив розмір позовних вимог, не зважаючи на те, що боржник ОСОБА_2 здійснив останній платіж за кредитом ще 07 березня 2012 року, припинивши після 07 березня 2012 року будь-які виплати за кредитом. 
Вищевказане заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2013 року набрало законної сили. У Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 42570742 і державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було направлено до Управління Пенсійного Фонду України в Малиновському районі м. Одеси Постанову ВП № 42570742 від 20 березня 2014 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У подальшому, у зв`язку з повним погашенням боржником ОСОБА_1 боргу, Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції направив до Управління Пенсійного Фонду України в Малиновському районі м. Одеси письмовий Лист № 6-42/11778 від 06 травня 2015 року, в якому просив припинити стягнення з пенсії боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , згідно Постанови ВП № 42570742 від 20 березня 2014 року, а виконавчі документи ВП № 42570742 повернути без подальшого виконання на адресу Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Цей факт підтверджують копія Листа Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № 6-42/11778 від 06 травня 2015 року та Постанова Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 07 травня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 42570742 (яка знаходиться в матеріалах цивільної справи № 521/10551/13-ц), та відповідь Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса за вих. № 2628 від 02 лютого 2018 року.
При цьому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вищенаведені факти та обставини були відомі відповідачу ПАТ «УкрСиббанк», як безпосередньому учаснику цивільної справі № 521/10551/13-ц та цивільної справи № 521/18737/17 (в якості позивача у Малиновському районному суді м. Одеси), і як безпосередньому учаснику виконавчого провадження № 42570742 (в якості стягувача у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції).
Дослідивши витребувані, на виконання ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 27 вересня 2018 року про забезпечення доказів, матеріали цивільної справи № 521/10551/13-ц, в рамках якої був встановлений повний розмір заборгованості боржника за основним зобов`язанням і був виданий виконавчий лист № 521/10551/13-ц від 12 грудня 2013 року, який був повернутий виконавчою службою у зв`язку з повним виконанням судового рішення, а також всі інші документальні письмові докази по даній цивільній справі, які були надані позивачем ОСОБА_1 на підтвердження обґрунтованості своїх позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2013 року по цивільній справі № 521/10551/13-ц було повністю виконане саме позивачем ОСОБА_1 , і заборгованість за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року була повністю погашена безпосередньо самим позивачем ОСОБА_1 у повному обсязі, а отже, є повністю обґрунтованими твердження позивача ОСОБА_1 про те, що на даний час основне зобов`язання (кредитний договір № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року) припинило свою дію внаслідок повного виконання, а отже, внаслідок повного виконання основного зобов`язання припинило свою дію і додаткове зобов`язання, яким забезпечувалось виконання кредитного договору № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року, тобто - Іпотечний договір від 29 березня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Калінюк Г.О., де предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира, загальною площею 73,7 кв. м., житловою площею 49,7 кв. м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Крім того, колегія суддів враховує, що всі викладені позивачем ОСОБА_1 факти та обставини, зокрема щодо повного розміру заборгованості боржника за основним зобов`язанням та кінцевого строку виконання основного зобов`язання (кредитного договору № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року), а також щодо повного виконання позивачем ОСОБА_1 основного зобов`язання (кредитного договору № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року), вже були раніше встановлені Малиновським районним судом міста Одеси під час розгляду цивільної справи № 521/10551/13-ц (заочне рішення у якій набрало законної сили) та під час розгляду цивільної справи № 521/18737/17 (рішення у якій набрало законної сили 14 червня 2018 року після його перегляду апеляційним судом Одеської області), а отже, викладені позивачем ОСОБА_1 факти та обставини відповідно до правил ст. 82 ЦПК України не потребують додаткового доказування, оскільки вже встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили.
Також судом першої інстанції було встановлено, що отримана представником ОСОБА_1 . Інформаційна довідка № 98761662 від 28 вересня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14185008) підтверджує, що, незважаючи на повне виконання основного зобов`язання, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис щодо заборони відчуження належного іпотекодавцю ОСОБА_1 нерухомого майна – трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 , з метою застосування заходів досудового врегулювання спору, направила відповідачу ПАТ «УкрСиббанк» рекомендованим листом з повідомленням про вручення і з описом вкладеного письмову Вимогу щодо припинення іпотеки нерухомого майна, зняття заборони відчуження нерухомого майна, яку ПАТ «УкрСиббанк» отримало 09 жовтня 2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Однак, Банк не припинив діюї Іпотечного договору від 29 березня 2006 року, та не зняв заборонв відчуження нерухомого майна, належного іпотекодавцю ОСОБА_1 . У подальшому, відповідач ПАТ «УкрСиббанк» 10 листопада 2017 року звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із новим позовом до боржника ОСОБА_2 , намагаючись стягнути нові суми за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року. З цього приводу було відкрито провадження у цивільній справі № 521/18737/17.
Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 01 березня 2018 року у цивільній справі № 521/18737/17 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, було повністю відмовлено у задоволені позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк».
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2018 року апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» було залишено без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2018 року було залишено без змін.
Вищевказані судові рішення набрали законної сили 14 червня 2018 року.
Таким чином, колегія суддів враховує, що під час розгляду цивільної справи № 521/18737/17 Малиновським районним судом міста Одеси та апеляційним судом Одеської області, крім пропуску Банком строку позовної давності щодо будь-яких вимог до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року, також був додатково досліджений та підтверджений належними доказами факт повного погашення ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року на виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2013 року по цивільній справі № 521/10551/13-ц, і факт зарахування цих грошей на рахунок Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк». На підставі викладеного, у позові банку було повністю відмовлено.
Отже, як вірно вказано у рішенні суду, дії відповідача ПАТ «УкрСиббанк» свідчать про те, що останній проігнорував повне виконання основного зобов`язання позивачем, проігнорував направлену позивачем письмову вимогу щодо припинення іпотеки і необгрунтовано продовжив дію Іпотечного договору від 29 березня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Калінюк Г.О., де предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира, загальною площею 73,7 кв. м., житловою площею 49,7 кв. м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Таким чином, між сторонами дійсно виник і існує цивільно-правовий спір з приводу визнання іпотечного договору таким, що припинив свою дію, та про припинення заборони відчуження нерухомого майна, яка неможливо врегулювати позасудовим шляхом. 
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем ОСОБА_1 належними та допустимими доказами повністю доведені всі заявлені нею позовні вимоги, а також повністю доведений той факт, що на час постановлення оскаржуваного рішення, як основний боржник ОСОБА_2 , так і іпотекодавець ОСОБА_1 не мали невиконаних кредитних зобов`язань перед банком за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року, і заборгованість за вказаним кредитним договором погашено саме ОСОБА_1 у повному обсязі, всі сплачені позивачем гроші були зараховані на користь відповідача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» згідно платіжних реквізитів, які відповідач ПАТ «УкрСиббанк» свого часу надав, як кредитор та стягувач, до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.
Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека – це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Таким чином, чинним законодавством встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання та залишається чинною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, і не може існувати самостійно без зобов`язання (ч. 5 ст. 3 Закону про іпотеку). 
Відповідно до частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України з припиненням основного зобов`язання, забезпеченого заставою або порукою, припиняється порука і право застави. Враховуючи, що забезпечені іпотекою та заставою зобов`язання за договором відновлювальної кредитної лінії є виконаними, зобов`язання за договором іпотеки та застави, які є похідними від кредитного договору, є припиненими за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника.
Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Підстави припинення іпотеки визначено ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зазначено в ч. 1 ст. 598 ЦК України. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно ч. 2 ст. 593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.
Враховуючи все вище наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач ( ОСОБА_4 ) ОСОБА_1 повністю довела належними та допустимими доказами факт повного погашення позивачем кредитної заборгованості за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року що, у свою чергу, згідно вимог діючого законодавства, припиняє дію Іпотечного договору від 29 березня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Калінюк Г.О., де предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира, загальною площею 73,7 кв. м., житловою площею 49,7 кв. м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Частина 3 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» визначає, що іпотека може бути припиненою за рішенням суду.
Враховуючи те, що забезпечені іпотекою зобов`язання позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 брезня 2006 року є виконаними безпосередньо самим іпотекодавцем ОСОБА_1 , то зобов`язання за Іпотечним договором від 29 березня 2006 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , які є похідними від кредитного договору, є припиненими відповідно до ст. ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку», ст. 593 Цивільного кодексу України.
Отже, судом обгрунтовано встановлено, що як у позичальника ОСОБА_2 (боржника за основним зобов`язанням), так і, відповідно, у іпотекодавця ОСОБА_1 відсутні будь-які реально існуючі невиконані зобов`язання перед ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року.
А враховуючи, що іпотекою може забезпечуватись виключно реально існуюче невиконане зобов`язання, суд вірно вказав, що не має жодних правових підстав для подальшого обтяження іпотекою трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Однак, на час розгляду справи у суді, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був наявний запис щодо заборони відчуження нерухомого майна – трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .
Довід апеляційної скарги про те, що пропуск позовної давності не може бути підставою для припинення зобов`язання, не має правового значення, адже спливу позовної давності, як підстави для припинення зобов`язання, норми ЦК України та Закону України «Про іпотеку» не передбачають. За змістом статті 267 ЦК України, сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.
Тому, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що єдиною правомірною підставою для припинення іпотечного договору є виключно доведений позивачем ОСОБА_1 факт повного виконання основного зобов`язання шляхом погашення позивачем ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором № 280-710 ДОУ 1 П від 29 березня 2006 року і зарахування цих грошей на рахунок відповідача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк».
Уразі невизнання кредитором права поручителя, іпотекодавця передбачених частиною першою статті 559, частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п. 1 частини другої статті 16 ЦК України.
Таким чином, права іпотекодавця (поручителя) підлягають судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки (поруки) такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки (поруки) чи шляхом припинення зобов`язання за договором.
Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що, оскільки відповідач ПАТ «УкрСиббанк» не визнав за позивачем ОСОБА_1 її права на припинення зобов`язання, то у даному випадку належним способом захисту права іпотекодавця є подання нею позову про визнання Іпотечного договору від 29 березня 2006 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , де предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира, загальною площею 73,7 кв. м., житловою площею 49,7 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що припинив свою дію.
На підставі викладеного суд, оцінюючи належність, достовірність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до вірного висновку, що заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, є повністю доведеними та обґрунтованими, а отже підлягали задоволенню у повному обсязі.
Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання у апеляційній скарзі представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про те, що судом першої інстанції не було враховано, що погашення боргу за основним зобов`язанням не відбулось, і станом на 30 жовтня 2017 року залишились невиконаними зобов`язання позичальника у розмірі 4 443, 84 Доларів США - заборгованість за процентами, та 134 166, 09 грн. - заборгованість по пені та 3% річних. Так, на підтвердження фактів існування вказаної заборгованості Банком не надано жодного належного та допустимого доказу. Матеріали справи не містять відповідних розрахунків про наявність вказаної заборгованості, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції позбавлений надати правову оцінку вказаному доводу апеляційної скарги, та вважає його таким, що не доведений належним чином. Тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що боргові зобов`язання є припиненими, а тому, відповідно, припиненою є і іпотека, що забезпечує виконання основного зобов`язання.
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування  немає.  
Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» – залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.
Повний текст судового рішення складений 14 лютого 2020 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        О.В. Князюк

                                                       О.М. Таварткіладзе